30 
Dosadíme-li do rovnice (2) příslušné hodnoty z rovnice (1), obdržíme: 
E = r i Q sin o ot L co i 0 cos oo / -|- A, c o z 0 cos co t cos 8 -\- L x co i 0 sin co t sin 8 , 
čili 
E — (r i 0 -f - L 1 co i {í sin Ú) sin co t -(- co i 0 ( L -|- L 1 cos ó') cos co t , 
dosadíme-li za 
r Íq ~\~ L 1 co Iq sin 8 = A cos B , 
co i 0 (A -f- L x cos 8) — A sin B , 
obdržíme 
E == A sin {cot~\- B) . 
Výslední síla elektromotorická mění se tedy harmonicky, jest však vzhledem 
na proud obvodem procházející měnou pošinuta. Amplitudu výslední síly elektro¬ 
motorické určíme z rovnice 
A 2 = (r Íq -f- L x co Žq sin 8 ) 2 i 0 (A -(- L x cos ó')J 2 
= (r i 0 ) 2 -|- (L 1 co i Q sin 8) 2 -|- 2 ri Q 2 co L 1 sin 8 -f- [^oo t 0 (A -(- A, cos ó')J' 
a menu z rovnice 
t gB = 
co (A ■—j— Aj cos ú) 
(r -[- Aj oo sin á') 
Amplitudu výslední síly lze si zobraziti v obrazci přiloženém (obr. 6.) 
stranou af. Strana ab značí nám spád, následkem odporu ohmového = rt 0 ; 
strana bd spád vnitřní elektromotorické 
síly cívky = L x co z Q a df spád násled¬ 
kem vnitřní indukce cívek induktoru 
= oo ÍqL ^Rbdc značí úhel, o který 
měna stavu magnetického vzhledem na 
sílu magnetisující jest pošinuta, a konečně 
af značí opět úhel, který stanoví 
rozdíl měny výslední síly elektromoto¬ 
rické a proudu elektrického. Dělíme-li 
amplitudu výslední síly elektromotorické 
na amplitudu intensity proudové, obdr¬ 
žíme celkový odpor obvodu proudového 
^ = R — |(r -)- Aj co sin 8) 2 -f- (A -f- A, cos ú)J 
kterýžto celkový odpor podobným obrazcem lze zobraziti. Dosadíme-li 
q = v —j— Aj co sin 8 
a 
/ = A -f- A, cos 8 , 
obdržíme 
R 
b 2 + (“Z) 2 ] 1 • 
Celkový odpor tento skládá se ze skutečného odporu q a z odporu zdán¬ 
livého oo/. Skutečný pak odpor q opět se skládá z odporu ohmového (f) 
IX. 
