7 
Že by mělo nějaký vliv na vývoj, nepozoroval, rovněž o dalším jeho osudu 
neví nic bližšího udati, poukazuje však k tomu, že se tu snad jedná o t. zv. 
parakopulační buňky, jak popsány u Daínid a j. Z celé práce vysvítá, že 
chromatická substance nukleolu nikterak na počátku vývoje a sice určitě až 
do vytvoření značného množství segmentů nebéře účastenství. Ve výkresech 
prací přiložených lze též viděti, že v nukleolu objevují se vakuoly. Nelze ovšem 
udání toto nikterak rozšiřovati snad na všechno tvorstvo, důležitým však ono 
jest proto, že nás určitě poučuje o vztahu nukleolu ku dalšímu vývoji vajíčka 
udávajíc, že jest on alespoň v tomto případě útvarem dočista vedlejším. Četné 
práce jiných autorů neudávají nic určitého v tomto směru. Za uváženou udání 
toto stojí i z toho ohledu, že někteří autorové v době nejnovější nukleolus 
za útvar nejdůležitější považují. 
V nejnovější době udává O . Hertzvig 9 ) jako všeobecně platnou větu, že 
se mu zdá, že nukleoly rozpadají se v době přípravné dělení buňky předcházející 
v malé částečky, které pak se rozdělují na segmenty jádra. O. Hertwig při¬ 
pouští též možnost, že t. zv. těliska polová či vedlejší jádra mají snad též 
původ, alespoň v částečkách rozpadlých nukleolů. S tímto ovšem nesouhlásí 
právě uvedené pozorování Hackerovo , jakož i ta okolnost, že i u buněk, u nichž 
vždy jen jeden nukleolus se nalézá, též útvary ony, zvané jádry vedlejšími, do- 
kázati lze. 
Hertwig dělá ovšem přísný rozdíl mezi nukleolem, který složen jest 
z lininu, látky to obyčejnými barvivý se nebarvící a skvrnami jádrovými, slo¬ 
ženými ze hmoty se barvící, nukleinu, a k těmto přísluší vlastně útvary, nazý¬ 
vané u vajíček nukleoly. 
Holi 10 ) uvádí, abych zůstal při původním thematu, u člověka, že lze na 
nukleolu jisté určité změny sledovati, z nichž na určito jde na jevo, že nu¬ 
kleolus jediný při zrání vajíčka z celého jádra se zachovává a rozpadá ve 
větší počet přibližně mezi sebou stejných koulí chromatinových. Tyto koule 
chromatinové z nukleolu povstavší jsou po náhledu Hollově ta nejpodstatnější 
část jádra vaječného a útvarem nej důležitějším při oplodnění. Holi soudí ještě 
dále, že snad jest nukleolus ve všech buňkách stejně velké důležitosti, jak pro 
vajíčko udává, a že mu připadá při dělení snad velice důležitý úkol. 
Při mladších vajíčkách vidí vždy jen jeden nukleolus, a teprv u vajíčka 
z folikulu v průměru 1 cm nachází, jakoby z nukleolu pučením větší počet 
chromatinovaných tělisek původ bral. 
Kreslí pak dále buňku vaječnou z folikulu r6 cm v průměru. O buňce 
této udává, že mimo nukleolus ve větší počet chromatických koulí se rozdělivší 
lze viděti četné úlomky či drobty, jak to jmenuje, chromatické hmoty, jak 
v jádře tak v plasmatě buňky vaječné. Udání toto, jakož i celé vzezření této 
nakreslené buňky vaječné dělá na mne dojem, soudě podle praeparátů zví¬ 
řecích, že se jedná o zacházející vajíčko. V tomto mínění podporuje mne ještě 
9 ) O . Hertwig: Die Zelle u. die Gevvebe. Jena. 1893. 
10 ) Holi: 1. c. 
XIII. 
