13 
Zkoumal pak skutečně po dlouhou dobu jeden a týž nukleolus a mohl 
na něm nejen změny tvaru, nýbrž i změnu místa pozorovati. Za zvýšené 
teploty mohl viděti, že změny tvaru byly velice rychlé, takže nebylo lze ani 
načrtnouti různé fáse změn oněch. Okrouhlý tvar jadérka či nukteolu se mu 
zdá výminečným, ku př. jen za působení nepřirozených ústředí se dostavující. 
Ve připojené poznámce pak lze vyčisti, že přece asi mnoho nukleolů viděl 
bez pohybu a tvaru kulatého. Ze žádného místa pak ani v nejmenším souditi 
nelze, že by tyto amoeboidní pohyby nukleolu u oněch buněk byly něco nor¬ 
málního, končí pozorování nejčastěji rozpadem nukleolu, což s uvedenými mými 
náhledy jest v úplném souhlase. 
Eimer lb ) popisuje pohyby na nukleolu vajíček sumce a kapra, bez udání 
na jakých vajíčkách pozorování svá dělal, zda mladých neb vyvinutých. Udání 
jeho vztahují se na pozorování, která provedl před třemi roky, a podotýká, 
že mnohdy obrazy byly toho druhu, jak často postmortální změny se nám 
jeví, proti tomu zdá se mu však, že svědčí změny na tomtéž nukleolu po¬ 
zorované. 
Z uvedeného následuje, že Brandt i Eimer zkoumali úplně čerstvý ma¬ 
teriál a pak u tvorů nižších. 
Nálezy však vykonané u tvorů nižších nelze jen tak přenášeti na tvory 
vyšší, ony mají nám býti toliko direktivou, nač máme u vyšších tvorů dbáti, 
a bylo by bývalo důležitým, aby Loewenthal zkoumání byl provedl taktéž na 
materiálu čerstvém a pak konservovaném. 
Nálezy své o čerstvých nukleolích u vajíček některých zvířat jsem již 
výše uvedl. Na praeparátech konservováných jsou obrazy podle užitých method 
tak různé, že těžko lze něco obecného říci. Zdá se však, že není nukleolus 
stejné skladby u různých ssavců, poněvadž po použití i těchže reagencií se 
různě chová. Tak mohu ku př. na praeparátech od králíka viděti nukleolus 
v různě vyvinutých vajíčkách takměř vždy, po kterémkoliv způsobu konser- 
vace rozpadlým ve více menších, někdy stejnoměrných tělisek, jindy pak jest 
rozplizlý neb až v drť rozpadlý, ač u vajíček úplně čerstvých, za živa pozoro¬ 
vaných, i u králíka lze jen jeden nukleolus dokázati, možno však i na těchto za 
čerstva pozorovaných objektech náklonnost ku snadnému rozpadu nukleolu 
pozorovati. U kočky lze vždy viděti nukleolus i na konservovaných praepa¬ 
rátech jen jeden, nehledě ku tvarům, které nám úplně nepravidelný tvar nu¬ 
kleolu ukazují a tím na jeho rozpad souditi nechají. 
Velice často a sice nejlépe u vajíček něco již u vývoji pokročilejších lze 
viděti uložený jednotný nukleolus ve hmotě poněkud méně se barvící a jak 
se zdá i méně hutné. 
Hmota tato nukleolus obkličující jeví se homogenní a na řezech jako 
dvorec obejímá nukleolus. Proti hmotě jádra není sice ostře tento dvorec ohra¬ 
ničen, avšak vždy lze udati, až kam sahá. U zralosti blízkých vajíček normál¬ 
ního vzezření dvorce toho jsem neviděl. U vajíček zralosti blízkých, avšak jak 
13 ) Eimer\ Ober amoeboide Bewegungen des Kernkórperchens. Arch. f. mikr. Anat. 
Vol. 11. 
XIII. 
