18 
U oněch vajíček, u nichž jádro nemá tak určité ohraničení nenalézám 
poměry ty tak, jak kreslí Nagel (1. c.) na tab. 21. obr. 7. u buňky vaječné, 
u níž má za to, že blízka jest zralosti a že jádro připravuje se ku bližšímu 
spojení s plasmatem buňky, jaké předchází tvoření se směrných tělisek. V jádře 
tomto, které kreslí jemňounce granulované, lze viděti toliko jeden nukleolus. 
Zde dlužno poukázati na udání Hollovo (1. c.), který taktéž u ženy udává, že 
jadérko v době, kdy jádro jest ještě určitě blánkou ohraničené, rozpadá ve „ 
větší počet fragmentů. Udání ta úplně si odporují a mohu říci, že udání Na- 
gelovo shoduje se daleko blíže s nálezy mými než udání Hollovo , kde, jak 
již jsem uvedl, jedná se o zacházející buňku vaječnou a nikoliv o buňku 
normální. 
Takové neurčité ohraničení jádra buňky vaječné, jaké předchází zralosti 
vajíčka, nalézám spíše v souhlase, i u vajíček ovaria ženy, s obr. 11. A a B, 
jak je kreslí O. Hertwig ve své embryologii, ono pak, jak se o něm zmiňuji 
zde já, jest na celém obvodu jádra, avšak na různých místech téhož poněkud 
různě vyznačené, tak že se zdá jakoby až hmota jádra ve plasma radiárními 
výběžky vyzařovalo, čemuž ovšem tak není jak na řezech viděti možno. 
U staré králice viděl jsem jádro u různých buněk vaječných a sice hlavně 
z folikulů 0*75—1 mm v průměru, úplně určitě hned za počátku zkoumání, 
po nějakém sítivu nebylo ani památky. 
Totéž viděl jsem u vajíček z velkých a malých folikulů u březí kočky 
něco již starší a u několika mladých zvířat. 
Čím jest vajíčko vyspělejší, tím určitější jest ohraničení jádra, a mohl jsem 
se často o tom přesvědčiti, že má určitou blánku, která jej proti plasmatu 
buněčnému ohraničuje. Ku dokázání určité, za živa kolem jádra existující 
blánky vedla mne následující okolnost, o níž blíže ještě níže se zmíním. 
U některých vajíček nemohl jsem za čerstva, hlavně při počátku svých zkou¬ 
mání na čerstvých, živých objektech, viděti žádné jádro, a pozoroval jsem 
jednou, že po přiložení krycího skélka na vajíčko úplně pěkně viditelné, z fo- 
likulu vybavené, roztrhla se zóna pellucida a obsah vajíčka vytékal. Ve vyté¬ 
kajícím obsahu vajíčka viděl jsem též jádro blížiti se trhlině v zóna pellucida 
a vklouzlo pak do ní, v tom však zmizelo. Tlakem totiž roztrhla se blánka 
je obalující. Experiment onen jsem často ještě opakoval, totiž abych lehkým 
přitlačením na krycí skélko roztrhl zónu pellucidu a opět ono vytékání po¬ 
zoroval. K tomu vedlo mne udání Pfliigerovo ,‘ i2 ) který na tab. V. fig. 8. kreslí 
vajíčko, které má úplně totéž vzezření, jak často pak jsem viděl, jako vyklou- 
závající jádro buňky vaječné trhlinou v zóna pellucida, zároveň s plasmatem 
buňky vaječné. Pfliiger viděl totéž a udává, že měl za to, že čásť jádra va¬ 
ječného již proklouzla a čásť jest ještě pod zóna pellucida. Vzdor tomu, že 
tato myšlénka mu na mysli tanula, přece udává, že s určitostí může tvrditi, 
že tomu tak není, ač, jak udává, v onom vajíčku skutečně žádného jádra do- 
kázati nemohl. On dal se svésti nálezem zobrazeným na téže tabuli v obr. 7., 
22 ) Pflúger'. Uber die Eierstocke der Sáugeth. u. des Menschen. Leipzig. 1863. 
XIII. 
