24 
Udání toto tím nabývá, jak již z uvedné práce viděti, zvláštní důležitosti, po¬ 
něvadž dle četných udání (srovnej ku př. Boveriho ) 29 ) útvar tento teprv se 
spermatozoem do těla buňky vaječné se dostává. 
Burger 30 ) udává: »nepovažuji attrakční sféru s jejím centrálním těliskem 
za orgán buňky, nýbrž za zjev v buňce, který lze z mechanických příčin od- 
voditi.« To pak lze dle Biirgera tím způsobem, že představíme si, že jednotlivé 
pevnější částečky těla buněčného budou hleděti vzájemně se přitahovati a ná¬ 
sledkem toho budou tíhnouti ku centru buňky. Toto pak může ležeti i v jádře, 
je-li ono náhodou centrálně uložené, avšak není nutno, aby podle jádra celá 
skladba byla orientována. Co týče se té vlastnosti, že centrální tělisko silněji 
se barví, tu míní Burger , že čím těsněji jednotlivé barvící se částečky budou 
vedle sebe ležeti, že tím určitější zbarvení na tom místě bude zřejmým. Vlastním 
centrálním těliskem pak jest ona část protopíasmatu, stlačeného takřka jedno¬ 
tlivými hutnějšími částečkami v centru. Jest tedy centrální tělisko ne příčinou, 
nýbrž výsledkem attrakce. Lze si pak dále dle udání Burger a představiti, že 
tato čásť by se mohla změniti, i co její kvality se týče, a pak k tomu dobře 
podotýká Fick , 31 ) že tím přece by jen povstávalo zvláštní tělisko, kterému 
pak badatelé právem dali zvláštní název a zvláštní význam jemu připisují. 
Kdyby tvoření se onoho těliska bylo podmíněno toliko jakousi attrakcí 
částeček plasmatu, pak nutně bychom je musili nalézti ve všech buňkách, 
vůbec všude, kde plasma nacházíme. 
Leč tomu není tak. U četných buněk vaječných vůbec tělisko takové nalézti 
nelze a ono též nelze dokázati ve všech buňkách ve klidu ani ne tam vždy, 
kde jako ku př. u spermatocyt ve varleti mloka před počátkem dělení tak 
určitě se objevuje. 
Nesrovnáváme-li různé hypothesy se skutečnými nálezy, pak lze na zá¬ 
kladě různých známých zákonů odvoditi různá vysvětlení, nabyti však jasného 
názoru o mechanismu buňky, tím více mizí z dosahu, čím blíže vnikáme, jak 
Fick uvádí ve skladbu buňky na praeparátech. 
Z výše uvedených fakt vysvítá zřejmě, že za použití různých fixačních 
prostředků tolik různých artefaktů povstati může, že tím samým již mizí my¬ 
šlénka na možnost konstrukce jakéhokoliv jednotného zákona o mechanismu 
buněčném, již zkoumáme mrtvu a pak tak znetvořenu. Tolik jest jistým, že 
před dělením určité toto tělisko v buňkách se objevuje a jeví se v takto 
pozdních dobách skladby již tak hrubé, že nelze jej skoro ani našimi fixačními 
prostředky zničiti. 
Při buňce vaječné dlužno ještě zmíniti se o obalu jejím, nazvaným zóna 
pellucida. O skladbě obalu tohoto bylo již napsáno mnoho i též o jeho genesi. 
Jedni zastávali mínění již Remakem proslovené, že jest proložena celá zóna 
radiárními jemnými kanálky, a kde jich nebylo lze dokázati, udáváno, že vina 
29 ) Boveri: Zellenstudien. Jenaische Zeitschr. Vol. 22. 1888. 
30 ) Burger: Was sind die Attraktionsspháren etc. Anat. Anz. 1892. 
31 ) Fick: Bemerkungen zu O. Biirger’s Erklárungsversuch der Attraktionsspháren. Anat. 
Anz. 1892. 
XIII. 
