27 
sražení bílku ve hmotě jeho se jevících, byla vždy tvořena hranice úplně homo¬ 
genní vrstvou, od níž do vakuoly mnohdy vybíhaly jako paprsky radiárně 
sbíhajíce se ku některé větší sraženině. 
V některých případech povstávaly sítě vlakének, jaké nalézáme ku pří¬ 
kladu v pseudopediích u nižších tvorů. 
Jako zde udáno pro bílek vzatý z vejce ptačího, tak chová se též liquor 
folliculi sám, ať sráží se ve folikulu nebo vypuštěný z folikulu na skélku 
podložním. 
Mohou-li takové útvary objeviti se po srážení působeném obvyklými 
fixačními tekutinami ve hmotě beze vší skladby, pak útvary ty na konservo- 
vaných praeparátech tkaniv nás neopravňují ku tvrzení, že různá ta retikula 
jsou základní skladbou pro organisovanou hmotu živou či živé plasma. Jak 
nepatrné změnění koncentrace fixační tekutiny má značný vliv na objevující se 
skladbu i těla buňky, ukazují pokusy Altmannovy a které pak vzezření možno 
bráti za vlastní hmotě živé? 
Za čerstva lze v četných případech skutečně dokázati granula živé hmoty, 
ano mnohdy i jako vlakénka (ku př. v jasném onom dvorci plasmatu kolem 
jádra buňky vaječné), z toho však nelze souditi, že jest tomu tak všude, kde 
za živa sice takovou skladbu dokázati nelze, již však zde po působení re- 
agencií viděti můžeme. Jen útvary hrubší skladby, jako ku př. chromatické kličky 
a chromatická vlakénka, vzdorují i fixačním methodám a zachovávají se i v prae¬ 
parátech konservovaných. Jsou to pak útvary tak určitých, vždy opět pozna- 
telných a dokázatelnvch tvarů, že byť bychom i za čerstva úplný jich detail 
viděti nemohli, přece je můžeme považovati za existující za živa. 
Blánku kolem jádra buňky vaječné lze za čerstva dokázati, neb stává se, 
že při zkoumání čerstvých vajíček tlakem skélka roztrhne se zóna pellucida 
a jádro buňky vaječné v obsahu jádra proklouzne trhlinou a lze pak i jej 
silnějším přimáčknutím roztlačiti a blanku viděti. Blánka dvojitá, jak u vajíček 
ptáků tak určitou se jeví po konservaci a též pro jiné buňky popsána byla, 
asi neexistuje, neb z pokusů s bílkem viděti, že vždy ona vrstva proti vakuole 
neb bublince vzduchové obrácená se sráží ve vrstvu hustší až homogenní 
úplně oné druhé blánce, ku př. ve vajíčku ptačím se podobající. 
V plasmatě buňky vaječné nalézti lze za čerstva hrubší granulaci v cen¬ 
trálních částech a jemnější na povrchu a pak v okolí jádra. 
Zde jeví se plasma často jako jemně žíhaným, kteréžto žíhání někdy i po 
fixaci jest zjevným. Jiná skladba za čerstva není viditelná. 
Cím mladší tvor, tím jest i v dozrálém vajíčku méně deutoplasmatu 
a zvláštních tukovitě lesklých granul, jichž jest ku př. u kočky vždy více než 
u králíka. Kolem buňky vaječné mezi ní a zonou není za čerstva pozorovati 
žádnou skulinu, leč až tehdy, kdy se plasma buď samovolně neb po reagenciích 
stáhlo. Samovolné stažení plasmatu jsem též direktně pozoroval a událo se 
tak, že po silnějším stejnoměrném stažení následovalo několik menších jako 
škubnutí se jevících. Pak roztáhla se buňka, až vyplnila zónu úplně, a týž 
fenomen se ještě jednou opakoval a pak buňka odumřela, totiž nebylo lze na 
ní více žádného projevu života konstatovati. 
XIII. 
