VYSVĚTLENÍ VYOBRAZENÍ. 
Obr. 1. Hrubé a jemné sítivo povstalé ve cezeném bílku z vejce slepičího po 
působení alkoholu vnikajícího volně pod krycí skélko. Sítivo toto 
podobá se značně i živému sítivu protoplasmatu, jak je kreslí ku pří¬ 
kladu M. Schultze od Gromia oviformis. Kresleno při homog. apochr. 
immersi 2 s kompens. okul. 4 . Reichert. 
Obr. 2. Velice jemné sítivo z téhož objektu po stejné manipulaci Tu a tam 
malé granulované sraženiny. Totéž zvětšení. 
Obr. 3. Vakuola ve sraženém bílku z téhož praeparátu jako obr. 2. Větší 
část obvodu má ostrou hranici, na malém místě pak přechází ona 
volně ve granulovanou bílkovinu. Zvětšení totéž. 
Obr. 4. Jádro buňky vaječné z malého folikulu ovaria kočky po konservaci 
tekutinou Fiemmingovou. Hranice jest ostrá a sítivo úplně se po¬ 
dobá onomu v obr. 1. V okolí jádra naznačeno též něco sítiva plas- 
matu buňky. Totéž zvětšení jako u obr. 1. 
Obr. 5. Jádro ještě dosti mladého vajíčka z ovaria králíka po konservaci 
v Múllerově tekutině. Celé jádro jest homogenní a skvrna jádra 
( Hertwig ) jest rozpadlá ve velký počet menších tělisek. Totéž 
zvětšení. 
Obr. 6 . Jádro vajíčka z velkého folikulu téhož ovaria jako ono v obr. 5. 
V homogenním jádře povstávají vakuoly, jejichž septa pak tvoří sítivo. 
Totéž zvětšení. 
Obr. 7. Jádro vajíčka z folikulu něco většího než prostřední velikosti z ovaria 
morčete. Skvrna zárodečná upomíná na rozlišení nukleinu a para- 
nukleinu. Konservace v Múllerově tekutině. Zvětšení jako v obr. 1. 
Obr. 8 . Jádro buňky vaječné z ovaria ženy z velkého folikulu. V jednu stranu 
jest, jakoby se rozplizovalo a upomíná tím na chování se jádra, po¬ 
psané u nižších tvorů při zrání buňky vaječné před tvořením se 
směrných tělisek. (Srovnej obr. 31 Hertwig: Die Zelle und die Ge- 
webe. Jena, 1893.) Ve skvrně zárodečné jsou velice četné malounké 
vakuoly. Totéž zvětšení. 
XIII. 
