9 
a po přechodu k souřadnicím ekliptickým získána tato normálná místa: 
Číslo Datum 1 (3 
1881, V 
I 4-0 17° 51' 53"4 3 29°34'14"4 4 
II 6*0 18 21 33*6 7 27 03 24 0 8 
III 8*0 18 55 26*8 5 24 22 44 2, 
IV 110 19° 56 34 // 6 4 20 02 07*8 6 
Při tvoření normálných míst byla všem pozorováním stejná váha přisou¬ 
zena, ježto nám nebylo prostředků po ruce, abychom váhu jednotlivých po¬ 
zorování spolehlivě odhadovati mohli. Pro nevelkou délku oblouku, který ko- 
méta během všech pozorování na své dráze urazila, nebylo by vhodno pravdě 
nejpodobnějších elementů se domáhati obecnou methodou diferenciálních po¬ 
měrů jejich užívající. Spíše se doporučovalo užiti methody variace poměrů 
géocentrických vzdáleností. Poněvadž se při methodě této žádá, aby dráha 
přesně procházela prvým a posledním normálným místem, a tím se těmto 
místům vlastně nekonečně velká váha oproti ostatním přisuzuje, bylo by zby- 
tečno normálným místům dle počtu pozorování, z nichž jsou odvozena, různou 
váhu přikládati. 
Z těchto normálných míst odvozeny pro dvojí suppósici poměru M géo¬ 
centrických vzdáleností: 
lgMji= 1-970 4671 
a 
lgM u = 1*971 0671 
dvojí parabolické elementy, totiž: 
I. (parabola). 
T= 1881, V, 20^475605 stř. Berl. času 
© = 173° 48' 00"8 8 
Í2 = 126 24 16*9 2 
i= 77 58 18*0 7 
lgq = V r m 6464 
stř. aekv. 1881*0 
II. (parabola). 
T = 1881, V, 204111367 stř. Berl. času 
co = 173° 29' 46% | 
Q = 126 43 35‘3 0 stř. aekv. 1881*0 
i= 77 43 06*4 7 
lgq = 1 772 3828 
Z těchto dvou soustav byla určena pravdě nejpodobnější parabolická dráha 
tak, aby součet čtverců zbývajících chyb při obou středních normálných 
XVI. 
