18 
slušnými kalíšky v takovém stavu. Pravdě nej podobnějším zdá se, že ony 
ohromné nádory, jež obklopují kolkolem calices majores i větší části pánvice, 
vyvinuly se z vnějších vrstev muscularis těchto orgánů a bujíce v hilu, velmi 
záhy způsobily kompressí stasu moče v příslušných calices minores. Jak známo, 
pyramidy, počtem asi 15, ústí papillou svou každá v jeden calix minor, tyto 
2—3 spojují se v calix major, a tyto, počtem 4—6, ústí v jedinou pelvis re- 
nalis. Nádory ty stlačily asi záhy pánvici a kalíšky větší veškeré, až na jediný, 
jenž zůstal prost bujení myomatosního, a jejž nalezli jsme při zbytku ledviny 
i s jeho příslušnými třemi calices majores Calices minores stasí moče rozta¬ 
hovaly se víc a více, jako při každékoliv hydronefrose, na úkor tkáně led- 
vinné, která vlivem tlaku víc a více atrofovala, až konečně úplně vymizela 
a stěny kalíšků ve válcovité útvary dilatovaných splynuly s pouzdrem ledviny 
v jedinou vrstvu. Ony lištny nástěnné i poloměsíčité řasy jsou asi zbytkem 
jediným sept, které dělily od sebe vaky dilatovaných kalíšků. Nádory v hilu 
vzrůstaly dále, až konečně nemajíce při páteři v hilu ledviny dostatek prostoru, 
prodraly se do vaku hydronefrotického, při čemž spojení mezi stlačenými ka¬ 
líšky většími i dilatovanými menšími úplně bylo přerušeno. Bujení myomatosní 
však, jak patrno, neomezilo se pouze na hilus, nýbrž nastalo bujení, jak se 
zdá, diffusní, ve stěně některých roztažených kalíšků do vnitra kysty, zejmena 
v kalíšcích odpovídajících nejzadnějším a nejdolejším dvěma calices majores, 
a z toho vyplynul zjev oněch skupin valovitých, jež pokrývají souvisle celou 
dolní část zadní stěny vaku, přesně omezeny jsouce šeptem od hoření části 
vaku nádoru prosté. Ale i bujení stopečnatých myomů do vnitra vaku bylo 
lze konstatovati, jak vylíčeno bylo v popisu makroskopickém. Onen zbytek 
ledviny, přináležící nepochybně přednímu nejdolejšímu calix major, fungoval 
asi dlouhá léta, až do těch dob, kdy nádory hilu nabyly oné neobyčejné veli¬ 
kosti a stlačily přímo calix příslušný způsobivše nad to klínovité ohnutí močo- 
vodu. Pak teprve i zde nastala stasa moči a stav hydronerosy se značnou 
kompressí parenchymu ledvinového, hlavně pyramid. 
Jiný výklad, že by nádory hilu prodraly se až k pyramidám, tyto stla¬ 
čily a tak způsobily kystosní degeneraci ledviny, jednotlivé kysty retenční že 
by splynuly v jedinou, na jejímž vnitřním povrchu pak ze svaloviny pouzdra 
Eberthem dokázané secunderně myomy by vybujely, zdá se sotva pravdě¬ 
podobným. Svědčí proti němu okolností několik Při kystosní degeneraci led¬ 
vina nikdy nedosahuje takových obrovských rozměrů, jako v některých pří¬ 
padech hydronefrosy, a pak kysty vždy jsou neobyčejně četné, ba ani jediný 
případ nebyl pozorován, kde by snad ony nesčetné dutinky splynuly v několik 
velikých kyst. Konečně na jisto postaveno jest, že tlakem na pyramidu od 
kalíšku nikdy nenastává tvoření se kyst, nýbrž v každém případě atrofie tkáně 
z kompresse, anaemie i ztráty funkce, kysty retenční pak vždy podmíněny 
jsou strangulací kanálků. 
2. Odpověď k otázce druhé jest velmi nesnadnou, i bude asi zapotřebí 
pozorovati a vyšetřiti více případů podobných, než tato otázka určitě bude 
moci býti zodpověděna. Jsouť mnohé důvody, které vřele mluví pro původ 
kongenitální, proti nim vsak staví se důvody neméně závažné. 
XX. 
