(\ 
ňujících s jinými vespolek vyvolati lze vždy a rychleji abscess větší, nežli když 
očkujeme osamoceně jednoho bez druhého. To dokázal autor mimo jiné i pro 
bacilla tyfového. Práce Trombettova jest tak zajímavou, že chci se zmínit ještě 
o provedeném jím důkazu, že bakterie, byly-li již tak seslabeny, že ojediněle 
hnisání způsobiti již nemohly, původní své schopnosti opět nabyly sesílením 
mikroby jinými, opět pathogenními (b. tyfosním); ba dle jeho pokusův daly 
i ?iepathogenní bakterie attenuovaným stafylokokkům opět jich původní účin¬ 
nost. (Zkušenosti tyto zdají se svědčiti i proto, že přítomnost obyčejných 
saprophytních zárodků na ranách a v nich není tak lhostejnou, jako se zdá.) 
Kromě toho dokázal Vincent, 1 ) že associací streptokokků s bacillem ty¬ 
fosním účinek jich valně se sesiluje a tím průběh nemocí se zhoršuje. Očku- 
jeme-li totiž oba společně zvířeti, zachází toto velice záhy. 
Ač jest pak experimenty uvedenými možnost associačního účinku bacilla 
tyfového i streptokokků velice pravdě podobná, tož přece v některých pří¬ 
padech přes přítomnost bacilla tyfového v témže orgánu hnisavý zánět, re¬ 
spektive jeho počátek — mykotická embolická nekrosa — způsoben býti může 
jen streptokokky. 
Tohoto poslednějšího druhu případ při onemocnění tyfovém uveřejnil 
taktéž prof. Hlava. 2 ) 
Jelikož případ Hlavův jest prvním svého druhu v literatuře zaznamenaným, 
chci krátce o něm se zmíniti. Z oddělení prof. Eiselta dodán byl do ústavu 
dělník Jan Musil, u něhož za živa rozpoznána haemoptoě a haemorrhagie 
z ledvin, při čemž na kůži haemorrhagie tečkovité a pruhovité. Poznání pi¬ 
tevní bylo: Tyfus ve stadiu zvředovatění, zduření žláz mesenteriálních. Vředy 
tyfové v hrtanu. Laryngitis pseudomembranacea septica. Haemorrhagie v pleuře, 
plících, kůži, vazivu podkožním i svalstvu atd. Tumor sleziny akutní. Hae¬ 
morrhagie a abscessy v ledvinách. Sepsis haemorrhagica in tyfo. Mikrosko¬ 
pickým, bakteriologickým jakož i histologickým vyšetřováním konstatováno: 
bacilly tyfové ze sleziny a ledvin. Streptokokkus pyogenes z membrán hrtanu, 
plic, jater, ledviny. V ledvině histologicky poznán nephrotyfus, t. j. hyperplasie 
lymphatické tkáně s houfci bacillů tyfových a vedle toho septické infarkty, 
t. j. nekrosy způsobené embolickým ucpáním cev streptokokky. 
Ad c) I pyogenní vlastnosti může míti bacillus tyfový. Případů takových 
zaznamenáno v literatuře několik; uvážíme-li však, že dříve již stvrzena byla 
pyogenní vlastnost bacilla tyfosního, a připomeneme-li sobě, že na jisto jest 
postaveno téměř konstantní kolování bacilla tyfového v krvi při onemocnění 
tyfem, měly by hnisavé processy vyvolávané výhradně mikrobem tímto býti 
častější, leč v literatuře teprve novější dobou bakteriologicky bacilly tyfové 
při hnisavých procesech post- a intratyfosních jsou prokázány. 
Jakou cestou asi vnikají bacilly tyfosní do odlehlejších míst, o tom ne¬ 
možno dnes s určitostí se vysloviti. Ve většině případů děje se tak asi cestou 
') Vincent, Resultats éxperimentales de 1’association du streptocoque et du bacille 
typhique. Referát ve Fortschritte f. Med. Nro 20. Bd. 10. 1892. 
2 ) Hlava, Sborník lékařský, sv. II. XIV. 
XXI. 
