15 
hnisavého, proč by tedy v processu hnisavém po tyfu vyhynuly tyto dříve 
nežli jinde a jindy ? 
2) I když hnisavý process tento vyvolán jest společným účinkem obou — 
tedy kokky a bacillem tyfovým — čemuž nasvědčuje neantagonistické půso¬ 
bení obou, jak jsem dříve již řekl, i pak nestávalo by příčiny, proč by vy¬ 
mizely dříve kokky; zajisté by vymizel dříve méně resistentní z obou, a to, 
jak známo, jest bacillus tyfi, a vždy pak při bakteriologickém vyšetření i záhy 
po vzniku hnisavého processu vykonaném nabyli bychom v menšině bacilla 
tyfového a v hojném množství kokky pyogenní (případ Hlavův). 
3) Tvrzení další, jako by nahodile bacillus tyfi do hnisavých ložisek 
vnikl, postrádá naprosto podkladu. Vždyť dokázán byl bacillus tyfi při onemoc¬ 
nění tyfovém konstantně v krvi ') — ač někdy jen v pranepatrném množství — 
jak sám jsem se přesvědčoval — a skoro ve všech orgánech, tak v mozku 
(Silva, * 2 ) Chantemesse a Widal [— tito dva autorové na základě nálezu b. tyf. 
v substanci mozkové myslí, že těžké funktionelní poruchy činnosti mozkové 
na bujení b. tyfosních spočívají —]), ve tkáni mišní (Curschmann), 3 ) v plících, 
(Chantemesse a Widal), ve svalu srdečním (Ch. a W.), častěji v játrách, ledvi¬ 
nách . [v těchto Faulhaber 4 ) konstatoval je ve třiapadesáti případech], slezině a 
střevě, proč by tedy sám v těle značně osláblém nemohl vyvolati samostatně 
hnisavý process a to obyčejně v orgánu disponovaném, buď traumatem neb 
nahodilým zánětlivým processem. 
Konečně třeba ještě podotknouti, že kdyby vždy jen jednalo se o hnisavý 
účinek kokkovitý, že snad přece, třeba i velmi spoře, bývali by nalezli buď 
uvedení autoři, buď my v případech oněch nějakého kokka pyogenního. 
II. 
Na základě těchto vlastních zkušeností a vybídnut slovutným svým 
chéfem proíessorem Hlavou, odhodlal jsem se i cestou experimentelní potvrditi 
snad schopnost bacilla tyfového vyvolávati samostatné hnisavé processy. Před 
započetím s experimentováním pátral jsem po literatuře v příčině té a tu shledal 
jsem, že v r. 1891 společně Gilbert A. a Girode J. 5 ) nalezli náhodou při sekci 
morčete, jež zhynulo za 24 hodiny po podkožní injekci, 1 cm 3 kultury bouil- 
lonové, diffusní purulentní peritonitidu, silné zduření follikulů a nádor sleziny. 
Exsudát peritonealní jevil mikroskopicky velmi četné bacilly tyfové a žádné 
') Mikroskopické vyšetření krve individuí stižených tyfem nevede vždy k positivním 
resultátům, za to však s úspěchem zdaří se kulturelní. 
2 ) Silva B., Complicanza letale rara del tifo abdominale. Dle C. f. B. 1892. Bd. XI. 
Nro 6. a 7. 
8 ) Curschmann. Bemerkungen uber das Verhalten des Centralnervensystems bei acuten 
Infectionskrankheiten. Verhandlungen des V. Congresses f. inn Med. zu Wiesbaden 1886. 
*) Taulhaber E., Ueber das Vorkommen von Bakterien in den Nieren bei akuten 
Infektionskrankheiten. Zieglers Beitráge zur pathol. Anatomie. Bd. X. 1891. 
5 ) Sur ie pouvoir pyogěne du bacille ďEberth Comptes rendus de la soc. de biol. 
1891. Nro 16. Dle C. f. B. Bd. XI. Nro 8. a 4. 1892. 
XXI. 
