17 
experimenty, ani dále nenabýváme přesvědčení, že skutečně jednalo se o b. 
tyf., jimiž experimentováno bylo. Nekonstantní výledek pokusů těchto růz¬ 
nými applikacemi svědčí sám proto, že asi v mnohých případech užito bylo 
kultur úplně různých. Methody differencielní pro b. t. poslední dobou pak 
tak se pomnožily a skomplikovaly, že kontrola pokusů Orloťfových — čá¬ 
stečně positivních —- jest nejenom místnou ale i nutnou. 
To celá literatura o thematu našem; ostatní aspoň publikace nemohou 
míti nějaké důvěry, jednak pro neúplnost svoji, jednak pro odporující si údaje. 
Tak ku př. nesdílím údaje Tayonovy; 1 ) autor tento tvrdí totiž, že bacilly, 
jimiž experimentoval, vyvolávaly na místě, kde injikováno bylo, hnisání, při 
čemž pozorována i na zvířatech zřetelná roseola (!?). 
Dle uvedeného zdálo by se, že bacillus tyfi abd. vyvolává hnisání jen 
tehdy, když předchází trauma aneb když ve větším množství jest přítomen. 
K objasnění otázky této podniknul jsem celou řadu pokusů, nežli však při¬ 
kročíme pak ku sdělení, jakým způsobem my experimenty své jsme provedli, 
jakož i ku podání resultátu jich, mám za potřebné, aby snad nemohlo se na- 
mítati, že pracoval jsem s kulturami nečistými neb snad docela jinými (bakt. 
coli), zřníniti se o tom, že užíval jsem vždy jen kultur typických, charakteri¬ 
stických známek. 
Do nedávná ještě postačily k differenciální diagnose kultury bramborové 
v. gelatině Holzově a snad ještě kultury bouillonové s přísadou tekutiny 
Pariettovy praeparát mikroskopický. Dnes však, kdy známe dosti značnou 
řadu mikroorganismů, jež chováním svým vůči různým živným substrátům 
i kyselým nápadně bacillu tyfovému podobnými se zdají, nevystačíme s prů¬ 
kazem methodami uvedenými, nýbrž nezbytným se jeví nám provedení všech 
známých method differenciálních, v nové době tak četně udaných. 
Kriteria 2 ) pak, jež za neomylně jistá pro bacilla tyfového se považují 
a jež v ústavu našem poněkud modifikovanými methodami za takové akkre- 
ditovány byly, jsou tato: 
A. Biologické. 
1. V gelatině bramborové i alkalické vpichem. 
Po 5 dnech vytvořen jest na povrchu povlak nepravidelný, chobotnatý, 
nažloutlý, tenký , lehce hrbolatý, az ku stenám zkoumavky dosahující. Pod 
povlakem tímto později jeví gelatina lehké zkalení, tmavě se zabarvujíc. Kolem 
vpichu vzrůst v horních partiích mocnější (žlutobílý), v hloubi v podobě bělavě- 
žlutých zrnek nepatrný. Vytvořování plynu nekonstantní. Vzrůst na gela¬ 
tině je tím lepší, čím méně peptonu v ní se nalézá. V ústavu našem užíváme 
') Tayon , Sur les inoculations de la flěvre typhoide. 
2 ) Třeba poznamenati že znaky tyto přináležejí vegetacím mladým asi do 3.—5. ge¬ 
nerace; generace pozdější charakteristických známek těchto detailně nechovají, v mnohém — 
hlavně ve slabém a sporém vzrůstu v gelatině vpichem — se lišíce od generací mladých. 
XXI. 
