28 
zavládlou therapií; zdá se mu totiž, že nemocný vystupováním i ukládáním 
do lože lehce nepatrné trauma utrpěti může, jež disponovaným ho pak činí (! ?). 
S výkladem, že jedná se o locus minoris resistentiae, v každém případě 
nevystačíme. Budeť pro každý hnisavý process existovat! asi jiný moment 
disposiční; tak pro affekce kloubní zajisté mluví příznivý prostor artikulární, 
v němž bacillu tyfovému ve vlhku dobře dařiti se může. Zajisté jako jiným 
mikrobům tak i bacillu tyfovému ve pochvách šlachových a vaku slizovém 
poskytnuta bývá příznivá k vývoji mezera. 
Ze by snad anaemie nastalá vysílením organismu měla příznivý vliv, 
nezdá se pravdě podobným na základě pokusů Enderlenových, jenž vstřikoval 
psům, u nichž anaemii vyvolával ztrátou krve, a seznal, že ani počet krvinek 
ani množství haemoglobinu krevního nemá vlivu na antibakterielní působení této. 
Spíše zamlouval by se nám výklad tohoto atypického působení b. t., že 
jedná se o jaksi nové získanou schopnost v těle lidském snad sesláblém, snad 
nějak jinak disponovaném inkonstatně pyogenně působiti. Tato nově získaná 
schopnost , čili přemčna » činnosti « v kulturách jiz vlastní b. tyfovému neod¬ 
poruje ovsem pranic stávajícímu učení o recidivách tyfových. 
Ač tedy schopnost bacilla tyfového ve zvláštních případech pyogennč 
fungovati nedá se dnes úplné vysvčtliti, jest přece jisto, ze pyogenním jest 
a třeba tudíž hranici t. zv. sekundárních neb smíšených infekcí jinými mi¬ 
kroby při tyfu aspoň z části obmeziti. 
Jsem povinen svému chéíu, prof. dru. J. Hlavoví za podnět k práci, jakož 
i za účast, jíž provádění této laskavě sledoval a návodem svým podporoval, 
učiniti hluboký dík. 
XXI. 
