6 
V následujícím popsané lebky poskytují, pokud jich malý počet to dovo¬ 
luje, obraz fysické povahy aneb lépe řečeno složení obyvatelstva pražského 
v XVI. století se stránky fysické. 
Prohlédneme-li materiál, bude nám především nápadna lebka č. I., která 
již svou délkou (jest to jediný dolichocefal) pozornost naši vzbuzuje. 
Jest to těžká lebka asi 50—GOletého muže; nadoboční oblouky jsou 
mírně soscovité a ostatní výčnělky silně vyvinuté, švy jednoduché, všechny již 
skoro úplně srostlé. Pohled shora ukazuje nám skoro stejnoměrný, dlouhý 
ovál se širokým čelem a nepatrně vyvstávajícími hrboly temenními. V celku 
upomíná obrys lebky (vyjma zakulacený týl) na šestihianný tvar typu řado¬ 
vých hrobů germánských; ještě více však vysokým obloukem a kolmo spa¬ 
dajícími stranami v normě occipitalní. 
Lebka jeví se i ze zadu i ze strany vysoká. Obličej se jeví při pohledu 
ze strany spíše prognathní, nos poněkud vyvstává, čelo jest vysoké a stoupá 
přímo; k němu se připojuje v krátkém oblouku ploché temeno, které oblou- 
kovitě a pak příkře spadajíc, přechází do kulatého týlu; tento zdá se silně 
vyvinutým torem occipitalním jaksi přelomen. Oblouk jařmový spadá do ně¬ 
mecké horizontální čáry. Z předu jeví se obličej dosti vysokým s málo šikmo 
postavenými, zakulaceně čtyrhranými očnicemi a s poněkud vyšším nosem. 
Výčnělek alveolarní jest obloukovitý, široký, otvor týlní čtyřhranný. 
Popis tento shoduje se s popisem, který bývá podán o typu řadových 
hrobů germánských, a porovnáme-li i rozměry a indexy, — nebudeme váhat 
lebku tu prohlásit za dobrého representanta této skupiny. 
Na týž typ upomíná ještě poněkud lebka č. II. muže mladého, s málo 
otřenými zuby, však již skoro úplně srostlými švy; její nadoční oblouky jsou 
vyznačené, výčnělky soscovité a bodcovité velké. Norma parietalní vykazuje 
podlouhlý ovoid, poněkud stejnoměrný. Klenba lbi podobá se jak v normě 
lateralní, tak hlavně v normě occipitalní dosti předešlé; však čelo ustupuje již 
silněji do zadu, nos jest dlouhý, úzký a nosní kosti jsou hluboko pod nad- 
očními oblouky zasazeny, jsou dlouhé a vyvstávají silně. Tato lebka tvoří 
přechod od předešlé ku následujícím. Počítám ji již k typu lebek libčanských. 
Lebka č. III. se ještě více liší od lebky I. Jest to těžká mužská lebka se 
skoro úplně srostlými švy; na pravé kosti temenní nalézá se podélní jizva, 
pocházející nejspíše od vyhojené sečné rány. Obrys lebky jeví se v normě 
parietalní jako podlouhlý, vejčitý ovál, s kulatým vytáhlým týlem. V pohledu 
ze zadu tvoří klenba lbová jednoduchý, dosti vysoký oblouk. Nosní kosti jsou 
dlouhé, hluboce zasazené pod nadočními oblouky, a vyvstávají. Očnice jsou 
zakulaceně čtyřhranné. 
Rozhodný typ lebek libčanských vykazuje lebka č. IV. muže, dle pokro¬ 
čile srostlých švů (lambdovitého a věncovitého) přes 50 let starého; také zuby 
jsou silně otřené; pravý poslední molár však leží ještě nevyvinut v sklípku. 
Nadoboční oblouky, výčnělky soscovité, torus occipitalis a ostatní místa 
upevnění svalových jsou silně vyvinutá. Pohled shora podává nám vejcovitý 
ovál, s kulatým čelem a širokým, kulatým týlem. V normě occipitalní vidíme 
XXII. 
