23 
bude limita druhé řady patrně 
oo 
s 
n = 1 
w„ -h a v o — n 
2s ji i 
e 
(w 2 — «) 
Limita posledního členu rovnice (5) bude pak nullou při Im. a >> 0, ale 
bude míti hodnotu 
*2 71 i 
+ jeli Im. a < 0 . 
Máme tudíž — píšemeli v , ze; místo z/ 2 , — vzorec 
( 6 ) 
OO 
P flsXTli 
J *2 «!>*-«,) _ 1 
2í?r/ 
oo - (w — n) 
dx 
x-\-a 
e v 
0 pro Im. a^> 0 
2 ti ie~^ asjtl 
n^i W “f" a v - n 1 ( e —%jzi[w + av) _ j P 1 ° a ^ ^ ’ 
v němž dlužno předpokládati 
0 << w <! 1, Im. z; >> Im. ^ > 0 , Reál. v < Reál. s . 
Výsledek ten lze ovšem taktéž přímo obdržeti pomocí věty Cauchyovy. 
Píšemeli zde 1 — w za w , máme 
( 6 ‘) 
OC 
i 
JLsxtzí 
dx 
i{w + vx) — 4 x-\-a 
%S71Í 
oo- (w 4- n) 
e v 
n ^ 0 w -\- n — a v 
0 při Im. a > 0 
2 7iie~ <iaS7ti 
£&7ii{w — a v) ^ 
při Im. a 0 . 
Předpokládejme nyní a , v ryze pomyslné a kladné, a znamenejme pravou 
stranu —f (w) . Veličinu tu bude lze rozvinouti v řadu trigonometrickou 
/M=Š 
konvergentní v oboru w = (0 ... 1). Tu pak bude 
i 
-S 
lm — \ f {w) dw 
o 
i 
oo 
(w-\-n)— 2 mwjti 
uu —I— n — av 
n -f" i 
00 f* Iszti a . 7 
-w; — Qmwjii a W 
e v 
oo r» 
£ 
n-0 «/ 
w — av 
XXIII. 
