5 
Záhy po uveřejnění Melionova seznamu prozkoumal a mapoval F. Foetterle 
zdejší miocaen. Ve své předběžné, kratičké zprávě 3 ) podotýká, že považuje 
i miocaenní vrstvy Vejhona a sousedních miocaenních depóts za sedimer.ty 
mořského zálivu, kterýž vysýlal dlouhé rameno přes Olomúc do Slezska, sou¬ 
viseje s miocaenním zálivem haličsko-podolským a kratší přes Brno do Cech. 
V druhé své zprávičce vzpomíná F Foetterle 4 5 ) miocaenních sedimentů 
Vejhona jako bohatých na zkameněliny. Zevrubný popis moravských, tudíž 
i židlochovických miocaenních sedimentů F. Foetterle ani nenapsal, neřkuli uve¬ 
řejnil, jak původně přislíbil učiniti. 
Prvního zevrubnějšího popisu dostalo se miocaenním usazeninám Vejhona 
prof. E. SuessemF) Sleduje třetihorní útvar z Dolních Rakous na Moravu, 
prof. E. Suess přichází do okolí židlochovického od Křepčic a Nikolčic. Po¬ 
znav písky Kohlberga za nejstarší člen tamního miocaenního obvodu, táhne 
svůj vrstevní profil od Kohlberga přes vesnici Blučinu k Zidlochovicím a vy¬ 
mezuje tento vrstevní pořad od spodu nahoru: 
a) Písky Kohlberga, proložené tenkými lavicemi tvrdého pískovce. Písky 
tyto ztotožňuje s gauderndorfskými písky a považuje malé zbytky písků, na 
nich tu a tam uloženy, za aequivalenty eggenburgských vrstev. 
b) Slír se šupinami Meletta sardinites, jehož vrstvy zapadají SZ. 
c) Bělomodrý slin s vložkami pískovce, v němž odkryty úlomky misek 
ústřice Ostrea giengensis , krystally sádry a otisky listův. 
d) Modrý jíl v dolní části se schránkami druhů rodu Robulina atd., 
v horní části s ulitami a miskami mollusků: Cassis, Emarginata, Venus atd. 
e) Jíly střídající se s agglomeráty nulliporového vápence, naplněny střepi¬ 
nami rozličných konchylií. 
f) Nulliporový vápenec. 
Na jihozápadním svahu neshledal E. Suess šlír nikde, zjistil tam všude 
toliko nulliporový vápenec na slinu zkamenělinami bohatém. 
Slír se šupinami Meletta sardinites prohlášen E. Suessem za spodní, kdežto 
bělomodrý slin s vložkami pískovce za horní čásť horizontu šlírového. Vrstvy 
a, b, c považuje za starší, naproti tomu pak vrstvy d, e, f za mladší členy 
mediterraního souvrství. Nulliporový vápenec pokládá konečně za osamocený 
komplex, jenž i původně nesouvisel, po jeho mínění, se sousedními obvody 
nulliporového vápence. 
Dvorní rada D. Stur 6 ) napsal již roku 18G7 velice zajímavou zprávu ze 
židlochovického miocaenního obvodu, kteráž bohužel později zůstala nepovšim¬ 
nuta. Shledal totiž, což před ním nikdo nevypozoroval a čehož i později rovněž 
nedbáno, že nulliporový vápenec je přikryt pískem. Ku svému sdělení přičiňuje 
3 ) F. Foetterle. Jahrbuch der k. k. geolog. Reichsanst. 1861, XIV. svaz. Verhandl. str. 9. 
4 ) F. Foetterle. Jahrbuch der k. k. geolog. Reichsanst. 18G1 — G2, XII. svaz., str. 51. 
5 ) E. Suess. Ueber die Gliederung der tertiáren Bildungen zwischen dem Mannharz 
und dem áusseren Saume des Hochgebirges. Sitzungsber. der k. Akad. d. Wissensch. math. 
nat. Class. 1866, str. 89. 
u ) D. Stur. Die Flora der Suesswasserquarze und Congerien und Cerithienschichten. 
Jahrbuch der k. k. geolog. Reichsanst. XVII. svaz., 1867, str. 81. 
XXIV. 
