21 
Týž typ mechovek, jako v lavicích předešlých, je i zde domovem, od 
oněch toliko tím rozdílný, že dosahuje většího rozvoje. Toť jediný rozdíl, kte¬ 
rýž zasluhuje, aby byl zaznamenán. Zajímavo pak je, že druhy Horncra Jii- 
pollytlms, H. cancellata a Pustulopora rugosa docházejí tuto poměrně znač¬ 
ného individuelního množství, kdežto v dřívějších lavicích bud ani neobjeveny 
anebo shledány toliko v ojedinělých koloniích. 
Opravdový interess vzbuzují měkkýši; že právem, leží na bíledni, vždyť 
závisí na jich povaze okolnost, oprávněni-li jsme skutečně považovati tyto 
sliny za aequivalent šlíru čili ne. Juž poměr jich lamellibranchiatů ku gastero- 
podům (25 : 12) souvisí s touto otázkou. Právem přikládá dvorní rada D. Sti/r 
tomuto poměru patřičnou váhu, alespoň si toho zasluhuje plnou měrou vzhledem 
ku zvířenám facies badenské, grinzingské, steinabrunnenské. Ze i vůči zvířenám 
šlíru a oněm, kteréž zařaďovány bývají do obvodu této, má to pravoplatnost, 
přesvědčí nás přirovnání ottnangské zvířeny k walbersdorfské a židlochovické. 
Lamellibranchiati zastoupeni jsou druhy šifrovými, badenského a steina- 
brunnenského typu. Slírových elementů je málo, mnohem více však druhů, 
jež jsou společný badenskému a steinabrunnenskému typu. Pro šlír svědčí 
toliko druhy Solcnomia Doderleini a Pecten denudatus , pro zmíněné dva typy 
ostatní. Uvedené zde šlírové druhy zjištěny v úlomcích, a pokud jsem se pře¬ 
svědčil, jsou v této lavici zjevem velmi vzácným. 
O gasteropodech nedovoluji si vysloviti určitý úsudek, zbraňujeť mi v tom 
jednak nepatrné jich druhové množství, jednak jich seskupení. Podotknuto 
však budiž, že i v této lavici druh Dentalium incurvum náleží, jak v dřívějších 
vrstvách poznáno, k nej obyčejnějším fossiliím. 
Kromě foraminifer a lamellibranchiatů poutá zajisté naši pozornost i značný 
rozvoj ostrakodů. A věru zasluhují býti povšimnuti. Podstata jich rázu záleží 
jednak v seskupení rodův: Candona, Bairdia, Cytherc, Cytheridea a Cytlie- 
rella, jednak ve sdružení druhův. Pokud se toho týče, poznáme juž na první 
pohled, že tato ostrakodová zvířena rovná se oněm z lavic, o nichž tu byla 
juž dříve řeč. 
Značné druhové bohatství předchozích živočišných tříd důstojně doplňuje 
bohatství rybích otolithů. Není věcí nahodilou, že i zde jsou druhy skupiny 
Berycidae: Otolithus Moravicus a O. pulcher, zjevem častým a že tato sku¬ 
pina převažuje ostatní, mezi nimiž shledáni zástupci vzácných rodův: Serranus 
a Percidarum, k nimž se druží pak ještě druhy rodu Gobius, v tuzemském 
miocaenu daleko široko rozšířeného. 
Zvířena slínn lavice s druhem Lučina Moravica. 
Čerstvě urýpnutý slin této lavice je namodralý, vyschlý, silně světlomodrý, 
až i šedý. Vychází na den ve vrstvě asi půl metru mocné, na níž spočívá 
světlošedý, vrstevnatý slin, kterýž přechází na horu v tenkolupěnitou až i list¬ 
natou lavici. Slin tento jest drsnějšího omaku než spodních lavic. Na jeho 
štěpných plochách uvidíme, držíme-li je naproti světlu, malinké lupínky bílé 
XXIV. 
