33 
Přirovnávajíce zvířeny jednotlivých vrstev Vejhona a Kohlberga, bez zře¬ 
tele k tomu, náležejí-li k slínům nad anebo pod pískovcem, aneb jak A. Rzehak 
se domýšlí, slínům prvního a druhého mediterranního stupně, poznáme velmi 
záhy, že jsou složeny ze dvou elementů, z nichž jeden je všem zvířenám 
lavic vejhonských společný, kdežto druhý bud více, buď méně se mění. Jed¬ 
ním z těchto elementův je mikro-, druhým makrofauna. Onano zůstává až na 
nepatrné výjimky téměř ve všech lavicích stejná, tato vykazuje sice téměř ve 
všech vrstvách týž ráz, leč přec se mění, přibírajíc v hořejších lavicích druhy 
význačné pro sedimenty facies litavského vápence. 
Jak ze souhrnného seznamu rázem pochodí, poskytly vrstvy Vejhona a 
Kohlberga zvířenu na druhy značně bohatou. Povedloť se totiž přesně a zevrubně 
určiti 313 druhů mimo jehlice mořských hub, ostnů a ambulakrálních destiček 
mořských ježků a zbytky balana, kterýž právě jako spongie a zmínění mořští 
ježci určen nebyl. Nejvíce druhů nalezeno v dolních tvrdých slínech; jest 
jich 277, méně jich objeveno ve slínech nad pískovcem (104) a toliko 13 druhů 
zjištěno v písčitých vložkách litavského vápence. Lví díl povšechného druho¬ 
vého čísla (313) náleží foraminiferám (159 druhů), a není nezajímavo, že z těchto 
159 druhů připadá na písky kohlbergské 13, tvrdé spodní sliny 146, sliny nad 
pískovcem 61 a na písčité vložky litavského vápence toliko 4 druhy. Mecho- 
vek objeveno 33 druhů, a sice v kohlbergském písku 5, ve tvrdém spodním 
slinu 22, ve slinu nad pískovcem 15 a v písčité vložce litavského vápence 7 druhů. 
Lamellibranchiatů určeno všeho všudy v písku Kohlbergu 4, ve spodním slinu 30, 
v horním slinu 3 druhy; v písčité vložce litavského vápence dosud nenalezeny. 
Gasteropodi stanoveni toliko v kohlbergském písku ve 3, v horním slinu 
v 26 druzích. Ostrakodů objeveno 40 druhů, a sice v kohlbergských píscích 9, 
v horním slinu 33, v dolním slinu 18 a v písčité vložce litavského vápence 
1 druh. Rybích otolithů vyplaveno 14 rozličných druhů, z nichž náleží dol¬ 
nímu slinu 13 a hornímu pouze 3 druhy. 
Usazeniny Vejhona poskytují vzácnou příležitost oceniti stratigiafickou 
důležitost foraminifer. Juž pouhý pohled na souhrnný seznam poučuje, že týž 
foraminiferový typ stoupá z lavic dolního slinu do oněch na pískovci ulože¬ 
ných a odtud do vložek litavského vápence, jehož hlavní sloupy budují druhy 
rodů: Miliolina, Textiilaria, Nodosaria, Cristellaria a skupiny Rotalina . Ty- 
pus tento nepoměnil se ani ve slinu, ani v písku Kohlberga, aniž se změnil 
ve vložkách litavského vápence; on je všude stejný, všude vyniká jeho hlavní 
rys zřejmě, aniž pozbývá svéráznosti i v písčitých vložkách vápence. 
Jako tento rys foraminiferové zvířeny Vejhona má do sebe nemalou za¬ 
jímavost, tak i jiný, neméně vážný její znak třeba bráti v úvahu. Přirovnavše totiž 
íoraminiferovou zvířenu tvrdého slinu dolních lavic s oněmi slínů nad pískov¬ 
cem, poznáme, že počet druhů v horních slínech je menší než v dolních, že je 
chudší v písku Kohlberga a nejchudší v písčitých vložkách litavského vápence. 
F. Karrer 1 ) vyslovil poprvé myšlénku, že foraminiferová zvířena písků je 
l ) Fr. Karrer. Ueber das Auftreten der Foraminiferen in den Mergeln der marinen 
Uferbildungen (Leithakalk) des Wiener Beckens. Sitzungsber. der math.-naturw. Cl. d. k. 
Akad. d. Wiss. in Wien. L. svaz. str. 5. 
Rozpravy: Ročn. II. Tř. II. Č. 24. 3 
XXIV. 
