35 
nýbrž na náš, nedbali jsme jich. Ovšem ve slínech bathymetricky vyšších ni- 
veaux a v píscích marně bychom je hledali, neníť tam po nich ani památky. 
Koráli ve slínech nad pískovcem zdají se býti velice řídkými; v dolních 
slínech objeveno jich poměrně malinké množství, mezi nimiž vynikají malé 
trsy druhu Porites Icptoclada individuelní hojností. Významným rysem této 
zvířeny, pokud z nepatrného, až dosud odtud známého množství druhů na 
její povšechný ráz usuzováno býti smí, je, že převládají v ní ojedinělí koráli, 
kdežto trsovité druhy, zejména připomenutý juž druh Porites leptoclada vy¬ 
kazuje nepatrné rozměry. V úvahu bráti třeba ještě druh Porites incrustans , 
rozšířený jak v píscích, tak i v jílech a slínech, kdež se těší různému vývoji: 
v píscích nabývá rozměrů poměrně velikých, v jílech a slínech zakrsá, před¬ 
stavuje trsy sotva tak velké jako pěst. Toliko z jílu boračského a ve slinu 
drnovickém v západní a severozápadní Moravě poznal jsem druh Porites lepto¬ 
clada v značném individuelním množství; na ostatních nalezištích je vzácností. 
Zajisté překvapí bohatství dolních slínů mechovkami , naproti tomu ne¬ 
překvapí nás bohatost slinu zkamenělinami nad pískovcem, pak pískových vlo¬ 
žek v litavském vápenci a kohlbergského písku. 
Z jílů facies badenské, ze slínů gainfahrenských, ze šlím dolno- a horno- 
rakouských, uherských, pak z jílů jiho- a severomoravských známo dosud velmi 
nepatrné množství mechovek. Po dlouholetém vykořisťování těchto sedimentů 
učiněna zkušenosť, že mechovky vyskytují se v usazeninách bathymetricky nižších 
niveaux velice zřídka, vždy v omezeném počtu druhů na individua chudých. 
Jejich oblastí shledány usazeniny facies litavského vápence, kdež tu a tam sklá¬ 
dají mohutné lavice, jež nazvány lavicemi bryozoovými. Bohatství mechovek jak 
v dolním slinu, tak ve slinu nad pískovcem a v píscích Vejhonu a Kohlberga 
jest mnohem větší než v pravém šlíru a v badenském jílu, avšak není tak 
velké jako v pravých bryozoových lavicích. Ani o mechovkách kohlbergského 
písku toto nelze tvrditi, kdo by tak přec činil, pak přehání. Opět týž ráz 
zvířeny mechovkové, který počíná v dolních lavicích tak zv. šlírového slinu, pro¬ 
stupuje hořejšími až do vložek litavského vápence. Ráz tento se nemění, 
i když se petrografická povaha sedimentu valněji poměnila. Přesně je vytčen 
druhy rodů Idmonea, Hornera, Pustidopora, Eschara, k nimž se kromě toho 
ještě druží rody Entalopora, Filisparsa, Cariopora, Cellaria, Myriozoum, Lu- 
nulites a Salicornaria. 
V západní Moravě znám pouze jednu lokalitu jílu se zvířenou badenského 
jílu, jehož počet mechovek předstihuje všechny dosud známé mechovkové zví¬ 
řeny z jílů aequivalentních. Jsou to Lazánky u Rudice . Leč i zde je vtisknut me¬ 
chovkové zvířeně znak hlubokého moře, neboť individuelní množství všech 
druhův rovná se onomu jílů boračských, badenských, lomničských atd. Po¬ 
někud jinak dopadne však naše přirovnání, jestliže věnujeme zřetel zvířeně slínů 
drnovických, lysických a jaroměřických. Všechny druhy, které vejhonské sliny 
a šlírové sliny hostí, zastoupeny týmž individuelním množstvím, jsou v oněch 
západomoravských slínech domovem. Rozdílu i sebe nepatrnějšího mezi tě¬ 
mito mechovkovými zvířenami není. Identičnosť jest dokonalá a zrcadlí se 
mimo jiné i u velikosti individuelní. 
XXIV. 
