38 
tak zv. šifrových slínů a horních není. Drahy, které přechovávají spodní lavice 
šlírového slinu, stoupají do hořejších, odkudž přecházejí pak do slínů nad pí¬ 
skovcem a jsou domovem též i v písčitých vložkách litavského vápence. Indivi- 
duelní jich množství je všude stejné. 
Podotknuto zároveň budiž, že s ostrakodovou zvířenou, s níž nás sezna¬ 
mují lavice šlírového slinu Vejhona, potkáváme se i v horních lavicích slínů 
v západní a severozápadní Moravě, jejichž molluskovou zvířenu skládají mimo 
typy fauny badenského jílu elementy steinabrunnenských slínů. 
Pokud se týče rybích otolithů , přestávám na poznámce, že zastoupeny 
jsou druhy v miocaenu velice rozšířenými. Tak, jak se nám ráz rybích otolithů 
ve šifrových slínech praesentuje, vypadá pravý typus miocaenní, ostře od¬ 
dělený od typu, jejž jsem poznal v oligocaenních usazeninách pouzdřanských. 
Juž z několika málo otolithů lze velmi spolehlivě usuzovati, máme-li činiti 
s sedimenty miocaenními anebo oligocaenními. Rozdílů, pokud se stáří týče, 
mezi otolithy šlíru, badenských jílů a slínů horizontu litavského vápence není. 
Po té stránce náleží skupině složené ze zvířen foraminiferové, bryozoové a ostra- 
kodové. 
Shrneme-li vše, co tu bylo dosud řečeno o zvířenném rázu kohlbergských 
písků dolních, tak zv. šlírových slínů a slínů na pískovci, obdržíme tuto struč¬ 
nou charakteristiku: Zvířena písků Kohlberga neliší se podstatně od zvířeny 
dolních a horních slínů Vejhona. Označení »bryozoové písky« sedimenty kohl- 
bergské sice snesou, než pojmenování toto není případné se zřetelem k dosti 
malému bohatství na mechovky. Druhy pro písky gauderndorfské charakteri¬ 
stické omezují se v těchto píscích toliko na druhy Ostrea giengensis a Tellina 
strigosa, z nichž tento byl tam objeven toliko prof. E. Suessem. Leč i v pří¬ 
padu, že by zde byly opět zjištěny, tož víme o nich juž nyní, že přináležejí 
k podřízeným elementům zvířeny kohlbergských písků. Jako takové pohřešují 
váhy, jelikož je známo, že jsou též domovem i v grundských píscích. Rzehak 
vyslovil před lety domněnku, že tyto písky jsou písčitou facií jeho tak zv. Icda- 
ové vrstvy. Zde uvedená zvířena přímo dokazuje, že zvířena písků kohlberg¬ 
ských těsně souvisí se zvířenami slínů Vejhona a že ji třeba považovati za 
písčitou facies oněch. 
Spodní, tvrdé sliny Vejhona typickému šlíru se nerovnají, naproti tomu 
souhlasí po petrografické stránce s tvrdými, šedými sliny, jež jsou ve střední 
Moravě dosti rozšířeny a na mnohých místech odkryty. Největší shodu jeví 
rozhodně se sliny okolí křenovického a slavkovského a jsou velmi podobny 
slinu bedřichovickému u Brna. 
Kdybychom považovali vejhonský spodní slin za šlír, pak nám nezbude 
leda i zmíněné sliny připočísti ku šlíru. Učinivše tak, budeme pak na roz¬ 
pacích, kde v oněch končinách Moravy vlastně hledati třeba hranici mezi tak 
zv. šlírem a sedimenty tak zv. druhého mediterranního stupně. V tomto pří¬ 
padu však učinili bychom též zajímavý objev, neboť bychom shledali, že na 
východ a severovýchod od Vejhona tak zv. šlíru ubývá, pak že přechází 
v měkký slin a že konečně neobsahuje nikde na oněch místech ani čelné 
repraesentanty šlírové zvířeny, neřku-li tuto samu. Ani vzhledem ku zvířeně 
XXIV. 
