39 
vejhonské spodní sliny s pravým šlírem shodný nejsou. Společný mají s ním 
toliko tři druhy: Solenomya Doderleini, Pecten denudatus a Aturia Aturi. 
Avšak i těmto třem druhům nelze přisouditi velké váhy, vždyť bychom pak 
museli i sliny řepské, jaroměřické a kralické považovati za šlír, poněvadž ve 
slinu řepském a kralickém je domovem druh Pecten demidatus a ve slinu 
jaroměřickém zjištěn druh SolenomyaDoderleini , čemuž rozhodně odporuje po¬ 
všechný ráz zvířen oněch slinu. I v tomto případu jest třeba bedlivě přihlížeti 
k povaze všech členů zvířeny spodních vejhonských slínů, abychom sobě o ní 
učinili správný obraz. Jinak zvláštní její povahu nepoznáme. 
Jak juž bylo dříve dokázáno za rozboru zvířeny všech prozkoumaných 
lavic spodního slinu, účastní se na složení jeho zvířeny tři různé faunistické 
elementy. Poznali jsme, že druhy facies slínitopísčité převažují, tvoříce pod¬ 
klad, a přesvědčili jsme se pak též, že šlírové druhy jsou oněm podřízeny. 
Upozornil jsem, že tento rys v povaze zvířeny tamních slínů úplně souhlasí 
s jich petrografickým rázem a že zvířenný ráz všech vejhonských vrstev těsně 
souvisí s petrografickým habitem horniny a že se mění zároveň s tímto. Zajímavý 
tento zjev dá se krok za krokem sledovati všemi lavicemi Vejhona od spod¬ 
ních tvrdých slínů, až do tamních pískových vložek litavského vápence. A je 
zajímavo, že týž zvířenný typ všemi tamními lavicemi probíhá a se mění tou 
měrou jak petrografický ráz horniny se poměňuje. Ze tomu skutečně tak 
jest, dokazují a potvrzují zvířeny v předu uvedených seznamů. Z těchto pak 
dále i poznáme velmi snadno, že zvířena tamních usazenin ve svém žití a vývoji 
přerušována nebyla, nýbrž že se měnila za vlivu neustále se přeměňujících 
fysikálních okolností. Na ní bychom poznali rozhodně stopy vlivu přechodní 
doby od tak zv. prvního ke druhému mediterrannímu stupni, kdyby bývalo, 
jak mnozí se domnívají, miocaenní moře uloživši šlír odteklo, zanechajíc po 
sobě souš a opět přiteklo, aby ukládalo sliny, písky a litavské vápence. — 
Jak patrno, vliv těchto změn musil by být na zvířeně zjevný a hluboko vtisk¬ 
nut do její povahy. Pátrajíce po jeho stopách, po jeho účincích, neshledáme 
po něm ničeho — byť bychom sebe bedlivěji pátrali a sebe více se namáhali. 
Rozdíl poznaný záleží v záměně druhův Solenomya Doderleini a Pecten denu¬ 
datus ve slínech nad pískovcem druhy Pecten latissimus a P. Malivinae a 
u vytrácení se druhu Aturia Aturi. Zvířena horních slínů béře na se povahu 
zvířeny horniny mělčího niveau a přechází v typ moře mělkého. Toť jediný 
rozdíl mezi zvířenou spodních a horních slínů; jiného není. A tento rozdíl 
spojen s okolností, že pískové příměsi vejhonských slínů přibývá v kolmém 
směru nahoru a že na písčitoslínitou facies následuje písčitovápnitá, není leda 
důkazem, že sedimentace vejhonských usazenin udála se nepřetržitě v moři, 
jehož hloubka ponenáhlu se umenšovala. 
Majíce toto na paměti, vysvětlíme sobě snadno těžké záhady v moravském 
miocaenu způsobem přirozeným a jednoduchým. 
XXIV. 
