52 
rovnoběžně s okrajem. Tyto lištny jsou silnější, čím blíže leží při dolním okraji. 
Prostory mezilištné jsou úplně hladké, bez ryh a přírůstů. Přední štítek je ma¬ 
linký protáhlý, úzký; zadní větší a delší, leč užší a plošší. Zámek silně vyvinutý, 
je složen ze dvou kardinálních zubů, mezi nimiž leží uzavřena tříboká jamka 
pro kardinální zub pravé misky, a ze dvou postranních zubů. Postranní zub 
přední je silněji vyvinut než protější zadní, kterýž je protažen v ostrohrannou 
lištnu, ukončenou járkem pro zub misky pravé. Vnitřek misky nepovedlo se 
mi pozorovati pro nepříznivou zachovalosť materiálu. Přicházejí sice ve slinu 
lavice hořejší v zářezu voznice misky tohoto druhu poměrně dosti zhusta, avšak 
úplně rozdrcené, tak že se nepovede vyňati je ze slinu. 
Povšechným tvarem upomíná Lučina Moravica na druh L. Dujardini , 
liší se však od něho za bedlivého přirovnání předkem velikostí, pak vývojem 
silných lišten, jich uspořádáním a konečně odchylně vytvořeným porozpukané 
anebo vrchem. 
Naleziště. Zidlochovický dolní tvrdý slin Vejhona, lavice barvy namodralé. 
III. Ostracoda. 
Cypridae. Zenker. 
Baiardia M’Coy. 
Bairdia oviformis Speier. 
Tab. I. vzor 7 a — c. 
1 mm vysoká, 06 mm široká. 
Schránka je vejčitá, mírně smačklá, asi uprostřed nejsilněji sklenutá, odkudž 
stejnoměrně se sklání k okrajům. V předu tupě zašpičatělá, v zadu slabounko 
rozšířená. Dorsální okraj má obloukovitý, uprostřed jakoby tupě zašpičatělý. 
Bídšní strana je rovněž obloukovitá, avšak velmi slabo. Povrch jest hladký a 
lesklý. Vnitřní okraje jsou velmi úzké, nesou na obou koncích zřetelné lištny. 
Vtisk svalu svíracího leží v předu a je pošinut k břišnímu okraji. 
Bairdia oviformis sluší skupině B. subdeltoidea, B. abscisa, B. lucida 
a B. semicircularis. Nej příbuznější je druhu B. subdeltoidea, od něhož se 
různí jednak menšími rozměry a povšechným obrysem schránky, zejména ale 
tím, že pohřešuje pektorálního výkrojku. Od ostatních zde uvedených druhův 
rozpoznáme ji nejenom po zmíněných znacích, jimiž se odchyluje od druhu 
B. siibdeltoidea, než i po zašpičatělém zadním konci a po poloze otisku sví¬ 
racího svalu. 
Naleziště. O. Speyer popsal tento druh z kaselských třetihorních usa¬ 
zenin okolí Ahnengrabenu. V židlochovickém spodním slinu Vejhona jest sice 
velice řídký, avšak dobře Zachovalý. 
XXIV. 
