60 
ního okraje slabě vykrojený. Vnější plocha mírně sklenutá, od její okrajů 
táhnou se ku hřbetu klenby úzké, krátké rýhy, viditelné toliko pod zvětšují¬ 
cím sklem. Vnitřní strana plochá. Sulcus acusticus stejnoměrně široký, v zadu 
mírně prohnutý; rozpadá se ve dvě nestejně velká pole, z nichž delší při¬ 
padá ostiu, kratší kaudě. Přední colliculum je elliptické, protáhlé, ostře ohra¬ 
ničené a slabounko vyhloubené. Excisura ostii představuje úzkou, na zad zúže¬ 
nou rýhu. Crista superior nízká, poměrně ostrá, v zadu slabě prohnutá. Za 
ní rozprostírá se hluboká area. Rostrum zašpičatělé. Ventrální rýha ostrá, 
rovnoběžná s okrajem. 
Tento druh, juž svým tvarem nápadný, jeví největší příbuznost s druhy 
O. Moravicus a O. pulcher , od nichž se liší znaky na první pohled snadno 
znatelnými. Zachovalosť sagitty je obyčejně výtečná. 
Naleziště. Zidlochovický spodní slin Vejhona, lavice bohaté zkameněli¬ 
nami a slinu s druhem Lticina Moravica. Lažánky (38 exempl.), Borač (2 ex), 
Boskovice (1 exempl.), Řepka (2 exempl.), Drnovice (2 exempl.). 
Otolithus (Berycidarum) insoletus nov. spec. 
Tab. III. vzor 8 a b. 
2*9 mm dlouhý, 18 mm široký, 0*4 mm tlustý. 
Obrysu podlouhlovejčitého, karinální okraj šikmo seříznutý, excisurou 
slabě vykrojený. Ventrální okraj v zadu silně, v předu mírně konvexní, kau- 
dální tupě přišpičatělý. Dorsální okraj je v zadu šikmo rovně skrojen, v předu 
mírným obloukem ohraničen. Spodní strana uprostřed téměř plochá, toliko na 
pokrajích sklenutá; vnitřní strana rovná. Sulcus acusticus leží centrálně, je po¬ 
měrně úzký a prohloubený. Jeho horní okraj je rovný, toliko v zadu prohnutý a 
nese nízkou hranu, crista superior. Rostrum přišpičatělé, antirostrum tupé, na 
zad pošinuté. Ventrální plocha vysedlá, ostře ohraničená. Ostium asi dvakrát 
tak velké jako kauda, je od tohoto odděleno můstkem. Colliculla poměrně 
silně vyvinutá, vysedlá. Excisura ostii táhne se úzkou rýhou na zad, jíž od¬ 
povídá sotva znatelný žlíbek na vnější straně. Area podlouhlá, mělká. 
Pokud se velikosti týče, druh O. insoletus připomíná živě druh O. splendidus, 
od něhož se odlišuje jednak tvarem sulka, jednak povšechným obrysem sa¬ 
gitty. Zachovalosť tohoto druhu bývá zřídka příznivá. Toliko v jílech baden- 
ské facies je příhodnější, ve slínech je však velmi špatná. 
Naleziště. Zidlochovický spodní slin Vejhona, lavice miskami druhu Lzi- 
cina Moravica bohaté. Lažánky (6 exempl.), Boskovice (4 exempl.), Řepka 
(3 exempl.) a Borač (2 exempl.). 
Otolithus (Berycidarum) fragilis nov. spec. 
Tab. III. vzor 11 a b. 
1 mm dlouhý, 0 9 mm široký, 0‘2 mm tlustý. 
Obrysu vejčitého, v předu nahoře šikmo seříznutý a excisurou vykrojený. 
V předu zúžený, v zadu rozšířený. Dorsální okraj rovný, ventrální v zadní 
XXIV. 
