K heterotopiím v centrálním nervstvu ode dávna obrácena pozornost ba¬ 
datelů. Jednalo se vždy více méně jen o nahodilé nálezy, byla pokládána 
více co kuriosa a vysvětlována dosud jako anomálie ve stavbě centrálního 
nervstva vzniklé v době embryonalné. Jest to ten nejjednodušší a zdánlivě 
nej přirozenější výklad, jakkoliv tím ku vlastní genesi heterotopií ničím nepři¬ 
spěno. Proč a jak vznikají heterotopie, nikdo nevykládá. Jen ta ze zkušenosti 
nej příznivější doba ku vzniku anomálií ve stavbě orgánů rozhoduje. 
Tím samým zdá se býti také pojem heterotopie v centrálním nervstvu 
vystižen. Pod heterotopií rozuměti se mají jen takové znetvoření ve stavbě, 
pokud podmíněny jsou změnami ve vývoji. Virchow v tomto smyslu jen o he- 
terotopiích v centrálním nervstvu mluví a Kronthal se také k náhledu tomu úplně 
přidává. Tím vyloučeno z heterotopií vše, co ve stavbě centrálního nervstva 
pathologickými pozdějšími processy bylo vzniklo. Avšak zdá se mi, že Kron¬ 
thal změny následkem pathologických, později vzniklých processů podceňuje. 
Zejména obrací se proti náhledu Howarda Tootha , jenž heterotopiím v míše 
také zánětlivými processy vzniknouti dává. Připouští, že zánětlivými processy 
konfigurace mišní změněna býti může, ale nenahlíží, proč by tím dislokace 
hmot mišních zaviněna býti mohla. A přece větší část heterotopií provázena 
jest zánětlivými změnami, které on sám konstatuje, ale které za později vzniklé 
považuje. Tím pak přichází důsledně k náhledu, již Pickem a Bramwellem 
před lety pronešenému, že vrozené heterotopie náchylné jsou k pozdějšímu 
onemocnění, ba i vidí v nich místa »minimae resistentiae«. 
V nejnovější době obrácena pozornost nejvíce k heterotopiím v míše, 
které právě nyní zásluhou školy Mendlovy v netušeném množství se nalézají, 
tak že otázka tato otáčí se nyní jen kolem míchy. 
Časté objevování se heterotopií v míše dlužno přičísti na účet větší po¬ 
zornosti, která se míše věnuje, a v druhé řadě tomu, že při jednoduché a mono¬ 
tónní stavbě mišní již i nepatrné změny v konfiguraci lépe povšimnutí do¬ 
cházejí, než ve složité stavbě prodloužené míchy a subcortikalních center moz¬ 
kových. Dále že zevrubné prozkoumání mozku a mozečku pro jich značnou 
objemnost jest daleko s větší obtížností a ztrátou času spojeno, nežli třeba 
i sériové rozřezání celé míchy, což právě v Mendlovč laboratoři v posledním 
čase zvykem se stalo. 
Rozprav y: Ročn. II. Tř. II. Č. 25. 1 
XXV. 
