4 
Vše, co pod pojem heterotopie spadá, můžeme roztříditi ve tři skupiny, 
t. j. ve zdvojení stavby míšní, ve dislokaci šedé i bílé hmoty a konečně ve 
změny konfigurační, které jinými pathologickými processy přímo podmíněny 
býti se nezdají. Prvé jsou velmi vzácné, druhé a třetí dosti hojné. Daleko 
největší část těchto případů všech skupin provázena jest pathologickými pro¬ 
cessy v míše aneb se v nich aspoň dle klinických příznaků pathologický process 
předpokládal. Nejčastější změny pathologické, které se zde nalézají, jsou různé 
myelitidy různého stáří, lokální i tranversalní, které však nikdy ku druhotným 
degeneracím systémů nervových drah příčinu nezavdávaly. Jestliže se zde de¬ 
generace systémů drah objevuje, bývá to zpravidla jen kombinační onemoc¬ 
nění. Kompressivní myelitida byla jen v jednom případě s heterotopií sdružena. 
Část případů nenese na sobě žádných jiných pathologických známek a v těch 
právě bývají dislokace dosti rozsáhlé. Sem náležejí čtyři případy heterotopie 
u zvířat, nálezy to nahodilé. 
Zabývaje se již po léta zkoumáním podrobným mich s těmi nejrůznějšími 
pathologickými affekcemi, střádal jsem si případy, v kterých jednalo se o změny 
v konfiguraci mišní. Nehledě ani k tomu zásadnímu stanovisku o heteroto- 
piích v centrálním nervstvu, na jakém Kronthal stojí, přihlížel jsem zejména 
ku dislokacím hmoty šedé a bílé v míše, tedy ku změnám, které aspoň zevně 
ráz heterotopický mají, a nalezl jsem v 35 podrobně rozřezaných míchách 
13 případů, z nichž dva již v dřívějších mých pracích uveřejněny byly. Číslo 
to jest nápadné a převyšuje daleko číslo heterotopií z laboratoře Mendlovy 
vyšlých (4). *) 
Již v prvním svém případě, kde jednalo se o process myelitický, pro¬ 
vázený v lumbosakralní části míchy s dislokací hmoty šedé i bílé, upozornil jsem, 
že změny ty povstaly násilím, za živobytí vzniklým; dále na upravení těchto 
změn pomocí regenerace hmoty mišní, a zároveň vyslovil jsem ten náhled, že 
možno tím způsobem si vysvětliti zdvojení mišní, které vzniknouti může v době 
dospělejší, aniž by bylo nutno zdvojení míchy pokládati za anomálie vrozené. 
Známo, že rovněž process syringomyelitický pokládán Kahlerem a Pickcm 4 ) 
za vrozené anomálie centrálního kanálu, které k onemocnění disponují a ku 
kterým teprve v pozdější době druhotné pathologické změny přistupují, které 
pak nemoc vlastní zjevnou učiní. Rozšíření však spinalního centrálního kanálu 
rázu syringomyelitického, kromě případů pravé hydromyelie, souhlasící úplně 
s vývojem centrálního kanálu, jest svého druhu ojedinělé a nebylo také v po¬ 
dobném tvaru bez druhotných změn nalezeno. Musila by to býti opět vro¬ 
zená změna »minimae resistentiae«. Z té příčiny také netěší se týž náhled 
všeobecnému souhlasu. Pickovi 5 ) hlavní oporou při tomto náhledu byly ná¬ 
lezy zdvoj-, ztroj- až zpětinásobnění centrálního kanálu, jež rovněž za vrozené 
pokládá. Náhled ten však ne-li vyvrácen, tak aspoň již tehdáž značně otřesen 
Eikholtem , tí ) jenž opíraje se o náhled Hallopcau- a, hledá původ zmnoho- 
*) Materiál dotyčný pochází z českého pathologicko-anatomického ústavu, jejž mi 
přednosta téhož ústavu p. prof. Hlava s nevšední laskavostí ku prozkoumání přenechal, 
začež mu tímto zde dík skládám. Práce konány v tomtéž ústavě. 
XXV. 
