18 
Další sklerotická místa jsou podružného rázu, beze změn sekundárních. 
Teprve v sakrálních segmentech objeví se lehké přehození zadních provazců. 
Rovněž v tomto případě narážíme na patrné změny v konfiguraci, které 
vyvolány jsou později vzniklou pathologickou affekcí. Všude zříme, kterak 
deformace i přehození různých hmot vázáno jest na sklerosu tak značného 
stupně, že všechny elementy nervové byla zničila. Místy přechází tato skle- 
rosa znenáhla do tkáně uchovalé, která však jeví stopy značné degenerace. 
Zejména v bílé hmotě jest toto patrné. Místy však, kde sklerosa jest úplná 
a kde sklerosa přiléhá na přirozené hranice, zejména na piu, jeví snahu se 
úplně ohraničovati. Tu pak v periferii i v přední přepážce objevují se hetero- 
topické proužky bílé hmoty, složené z longitudinalních, namnoze jen velmi 
hrubých vláken nervových, které souvisejí, ano i místy přímo přecházejí v ucho¬ 
valé části bílé hmoty. Tyto heterotopické proužky nemají ráz násilně vtlačené 
sem bílé hmoty, svědčí proto hlavně přirozený sled vláken nervových v nich. 
Spíše činí dojem novotvořeného tkaniva s rozmnoženou gliou. Se sklerosou 
tyto proužky nesouvisejí, leda v místech, kde třeba ve zdegenerovanou ucho¬ 
valou hmotu bílou přecházejí, za to však s pií, jež od sklerotických míst se 
úplně odloučila. Proužky tyto se vesměs velmi živě barví na řezech hemato- 
xylinem, pomocí Weigertovy methody zbarvených. Na straně míchy sklerosou 
uchovalé v lateralních provázcích, které jsou v okolí sklerosy značně zdegene¬ 
rované, vystupuje nyní periferní pruh rovněž živě se barvících a namnoze jen 
hrubých longitudinalních vláken nervových. Přechod této periferní zóny, která 
jest na našem obr. 10. naznačena, jest do zdegenerovaných lateralních pro¬ 
vazců dosti náhlý. 
Jak vysvětliti si nyní tento uchovalý periferní pruh bílé hmoty? Lateralní 
degenerace zde není systémovou, nýbrž jen místní sklerosou vyvolána, a její 
intensitou roste od šedé vnitřní hmoty ku periferii, kde jest náhle onou peri- 
ferickou zonou přerušena. Zóna ta nepředstavuje žádný systém podélných 
drah nervových, nanejvýš že by se za to míti mohlo, že jsou to direktní malo- 
mozečné dráhy. V tom případě bylo by však jejich uložení jako stejnoměrně 
úzký proužek po celé lateralní periferii abnormální. Nejlépe ještě zamlouvá se, 
že jsou to nejdistalnější, tedy dle zákonitého uložení v jednotlivých systémech 
drah longitudinalních ta nejdelší vlákna nervová snad všech systémů, co jich 
lateralní provazce chovají. Pak by jich uložení bylo dislokované a tudíž he¬ 
terotopické. Celek na mne činí dojem, že vlákna nervová v periferické zóně 
jsou ony dráhy obnovené, a sice v jiných místech. Dalších dokladů pro tento 
náhled shledávám i v tom, že zóna tato s periferními proužky bílé hmoty 
mezi pií a sklerosou vzhůru vystupujícími jest stejně živě zbarvena, dále že 
totální sklerosou tu i tam prodírají se abnormně veliké a úplně ohraničené 
svazky nervových vláken, které jednak mezi sebou uchovalé části míchy spo¬ 
jují, jednak jako kořenová vlákna ven do kořenů spinalních nervů spěchají, 
ta vlákna, která v normálních poměrech více rozptýleně vycházejí. Jednak zmo¬ 
ří utnělé svazky nervové typického průběhu ve sklerose lokální v okolí solitar- 
ního tuberkle, jednak atypického průběhu při syringomyelitidě byly mi v dří¬ 
vějších mých pracích (č. 25.) nápadné. Myslím, že znenáhlé obnovení těchto 
XXV. 
