4 
Veličinu tu lze stáno viti tedy pokusně rozpouštěním látek se známou 
hmotou molekulárnou; lze ji však též určiti, známe-li utajené teplo vypařovací L 
pro rozpustidlo. Pro . obě veličiny odvodil v arit Hoff na základě úvah thermo- 
dynamických vztah 
A m t — 0-02 ~ , 
kde T jest bod varu rozpustidla absolutní stupnicí měřený. 
Jak patrno, jest stálá tato, a tím i methodou určená molekulárná hmota 
závislá na tlaku, neboť i bod varu T i utajené teplo L jsou funkcemi tlaku. 
Změna ta jest však nepatrná pro malé denní variace tlaku. Pro éthylalkohol 
jest ku př. pro bod varu 78°3 při tlaku ICrOcm 
A m t~ 11-50 , 
a změna pro rozdíl v tlaku o 1 cm obnáší pouze 005 jednotek, tedy asi 
V a procenta celkové hodnoty. 
Z té příčiny netřeba při odvození absolutních hodnot pro molekulárné 
hmoty dbáti okamžitého stavu tlaku, za to však při stanovení elevací At musí 
býti zaručena stálost tlaku, neboť na tom závisí stálost bodu varu rozpustidla 
průběhem pokusu. Proto považována jen ta pozorování za definitivní, kde prů¬ 
během pokusu — as 1 až 2 hodin — tlakoměr patrně stavu svého nezměnil. 
Jak patrno, jsou theoretické základy methody velmi jednoduchý. I pod¬ 
nikli jsme řadu měření za účelem rozluštění jistých otázek o molekulárném 
stavu některých látek v roztocích. Jak níže bude doloženo, ocitli jsme se průběhem 
práce poněkud v jiném oboru, než na který jsme původně pomýšleli. 
Beckmann dělí rozpustidla užívaná při methodě varu na dvě třídy; jedny 
(benzol, chloroform, éthylénbromid, sírouhlík) chovají se k molekulám v roz¬ 
toku jsoucím netečně, druhé, látky to vesměs dle typu vody složené (kyselina 
octová, alkoholy, octan éthylnatý, éther éthylnatý) jeví velký vliv dissociační. 
I zamýšleli jsme: 
1. Zkoumati chování se organických kyselin a esterů v roztocích ben¬ 
zolových. 
2. Studovati podobné poměry při éthylalkoholu, a mimo to seznati cho¬ 
vání se jeho k anorganickým solím krystallovou vodou opatřeným. 
Když však se jisté překvapující zajímavosti u alkoholů objevily, rozšířili 
jsme při nich svá měření, původní úmysl poněkud pozměnivše. I pracovali 
jsme s těmito rozpustidly: 
1. Benzol. 
2. Éthylalkohol. 
3. Methylalkohol. 
4. Isopropylalkohol. 
Postup práce byl v celku týž jak jej vypsal Beckmann^) Tamtéž musíme 
odkázati vzhledem k diskussi všech možných chyb methody. 
*) Beckmann, 1889. Zeitschr. f. ph. Chem. 4 . 582. — Týž 1890. ib. 6 . 437. 
XXVI. 
