methodou varu se stoupající koncentrací roztoku. Příčinu spatřujeme obyčejně 
v tom, že jen velmi zředěné roztoky, kde zanedbati lze vzájemné působení 
molekul látky rozpuštěné, ovládány jsou jednoduchými zákony v analogii 
s dokonalými plyny. 
Než v našich případech rozrůzniti lze uvažované kyseliny ve dvě skupiny. 
U jedněch molekulárně hmoty stoupají s koncentrací, u jiných klesají. Nejlépe 
vynikne povaha věci užitím grafického znázornění. Ježto se zde hlavně o mole¬ 
kulárně hmoty jedná, považujme je za pořadnice příslušné k procentům, udá¬ 
vajícím koncentrace roztoků, jakožto k úsečkám. Body vyznačující jednotlivá 
pozorování druží se velmi pěkně v tahy křivek rázu hyperbolického. Křivky 
pro kyselinu propionovou a máselnou klesají z počátku prudce, křivka pro 
kyselinu valerovou klesá již daleko mírněji, pro kyselinu kapronovou pak již 
stoupá se stoupající koncentrací roztoku. 
Zvláštní jest, že obě isomerické kyseliny máselná a isomáselná zcela různě 
se chovají. 
Z průběhu křivek na první pohled jest patrno, že limitují asymptoticky 
k jistým hodnotám a sice, což jest pozoruhodno, pro nekonečně velikou 
úsečku, tedy pro p = °° , což při zvoleném významu této veličiny značí pouhou 
látku rozpuštěnou. Tato hraničná hodnota pořadnice jest blízká dvojnásobné 
molekulárně hmotě, oproti té, kterou u kyselin uvažovaných obvyklými vzorci 
chemickými vyjadřujeme. 
Odhadneme-li přibližně tyto hraničně hodnoty, můžeme sestaviti tuto 
tabulku: 
Dvojnásobná Odhadnutá 
hmota molekulárná hodnota mezní 
Kyselina propionová 148 
» máselná 176 
» isomáselná 176 
» valerová 204 
» kapronová 232 
198 
172 
178 
197 
218 
Vzhledem k tomu, že v odhadování mezních hodnot cestou grafickou 
přece jen značná libovůle leží, lze považovati souhlas za velmi uspokojivý. 
Beckmann*') extrapoloval pro určení hmot molekulárných při kyselině benzoové 
a salicylové ku roztokům velmi zředěným, tedy ku lim p = 0, i zdálo se pak, 
že kyselina salicylová normálnou hodnotu jeví, totiž 139 místo 138, ale počí¬ 
nání toto nezdá se býti přípustným, ježto by při kyselinách s klesajícími pří¬ 
slušnými křivkami ve zředěných roztocích vykazovalo molekuly nekonečně 
násobné. 
Abychom charakter těchto křivek zabezpečili, provedli jsme ještě jedno 
měření na kyselině propionové, jež byla zcela jiného původu. Avšak nabytá 
čísla jevila stejný průběh jako při dříve zkoumaném préparátu, ač jsme i vy¬ 
pařování se benzolu v úvahu vzali. 
*) Beckmann, 1. c. 
XXVI. 
