ROČNÍK XXX. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 9. 
Amfibolovec od Kojetína a horniny jej provázející. 
Píše 
Vojtěch Rosický v Praze. 
(S obr. v textu.) 
(Předloženo dne 14. ledna 1921.) 
Ve středočeském massivu žulovém jest málo krajin, v nichž by byla 
magmatická diferenciace massivu tak typicky vyvinuta, jako tomu jest 
v okolí Milína u Příbramě. Na rozloze několika málo km 2 lze spatři ti 
v těsném sousedství horniny kyselé až nej kyselejší vedle basických až 
nejbasičtějších. V širším okolí milínském lze rozeznati dva typy hornin: 
acidní typ granititový, jenž dominuje na Z od Milína a na němž i město 
samo stojí, a basický typ gabbrodioritický, jenž převládá na V od Milína 
a táhne se na S k Palivu, na V na Radětice a ku mlýnu ,,na Luhu". 
Acidní typ granititový jest tvořen horninami světle šedými až 
načervenalými, zrna středního až drobného, složenými podstatně ze kře¬ 
mene, živce (orthoklasu a kyselého plagioklasu) a biotitu. Úbytkem slídy 
přechází granitit v aplit, jenž tvoří i větší komplexy uprostřed granititu 
i uprostřed odštěpeniny gabbrodioritické. Svojí genesí náleží aplit ku 
granititu, do něhož přechází. Nikde jsem však nepozoroval přechodů 
mezi granititem a basickými horninami gabbrodioritovými. Jedná se 
tu zajisté o horniny různého stáří, při čemž horniny basické nutno po- 
važovati za starší o něco než acidní — ač náležejí zajisté obojí jedné 
diferenciační epoše. Acidní horniny, aplity a pegmatity i granitity, vy¬ 
stupují v komplexu gabbro-dioritickém v podobě větších těles i drobných 
injekcí, dokazující jich menší stáří. Celkové rozložení obojích hornin 
zobrazuje mapka B. Stočesa 1 ); následkem pronikání kyselých hornin 
basickými nelze arci ve všech místech hranici obou typů zcela přesně věsti. 
Diferenciační proces vytvořil v komplexu gabbrodioritovém řadu 
typů, lišících se od sebe složením i slohem. Nalézáme tu horniny středně 
J ) V práci „Problémy středočeského massivu žulového'*, Sbor. Č. Spol. 
Zeměvědné XXIV., 1918, str. 13 a n. 
Rozpravy: Roč. XXX. fř. II. Č. 9. 
IX. 
1 
