2 
zrnité, bohaté amfibolem a gabbrovitého vzhledu, přecházející rychle 
v drobně až jemně zrnité diority, s větším či menším podílem křemene. 
Tak jest tomu blízko samého Kojetína na hřbetu có 583 i na jejím 
jižním svahu, u Radětic, u Paliva a j. V některých typech převládá amfibol 
nad živcem, jenž tvoří skrovné výplně mezi černozelenými zrny amfibolo¬ 
vými; přibývá-li živce, nabývá hornina nápadně světlejšího tonu barvy. 
Místy (na př. Z. od Radětic) pozorován byl náběh ku porfyrické struktuře 
tím, že v drobnozrnné odrůdě dioritické vyškytají se živcová zrna, značně 
větší součástí ostatních. Diferenciační process vyvrcholil tím, • že vytvořil 
se hrubozrnný, živců prostý pyroxen-olivinický amfibolovec, jenž jest 
nejbasičtější známou horninou středočeského massivu žulového. 
Amfibolovec vystupuje po obou stranách silnice, vedoucí z Kojetína 
(JV od Milína) na V ku mlýnu Kotalíkovu a otevřen jest dvěma velikými 
lomy; jeden z nich nalézá se při kraji lesa u samé silnice (asi kde je písmeno n 
ve slově „Kojetín" na mapě 1 : 75.000), druhý jest založen v jižním svahu 
có 583 na levém břehu potůčku. Svojí černozelenou barvou i nedostatkem 
bílých součástí liší se amfibolovec od okolních typů. Směrem na Z ku 
hranici granititu, jenž vystupuje nejblíže v okolí Kojetína, přibývá 
v hornině živce, čímž přechází v typ gabbrovitý. Podobný nalézá se též 
v nej těsnějším sousedství amfibolovce ve zmíněných lomech pospolu 
s drobnozrnnými až jemnozrnnými dioritickými odštěpeninami, odrážejícími 
se od amfibolovce nejen daleko menším zrnem, leč i bledší barvou. Rovněž 
nápadně od amfibolovce odrážejí se hrubozrnné vyloučeniny v něm uza¬ 
vřené, dosahující velikosti pěsti i větší a lišící se hlavně značným množstvím 
živce. Hranice vyloučenin těch s amfibolovcem jest zřetelná z povzdálí. 
Z blízka stává se nejasnou, an živec pozvolna ustupuje a amfibolu při¬ 
bývá. Amfibolovcem prostupují aplitické i granititové žíly, kteréžto 
poslednější obsahují v sobě temné, hlízo vité uzavřeniny basické, snadno 
od granititu úderem se oddělující. 
Žitných hornin , hlubinnými massivy prostupujících, jest v okolí 
Mihnu nemnoho; dle Stočesa jest právě okolí milínské typickým 
příkladem silně diferencované, leč žilnými vyvřelinami chudé krajiny 
žulového massivu středočeského. Ze žilo vin možno nalézti v nedalekém 
okolí amfibolovce vedle zmíněných injekcí aplitických a granititových: 
kersantil pyroxenický , tvořící žílu (nyní již skoro vylámanou) v granititovém 
lomu u samého Kojetína při silnici lc Luhu. Porfyritové žíly vystupují na 
jižním svahu hřbetu, mezi Milínem a Rtišovicemi; táhnou se k SZ až na 
vrchol có 583 u Milína, kdež skalky porfyritu vystupují pospolu s aplitem. 
Zcela podobnou horninu nalézáme též dále k jihovýchodu blíže Luhu; 
obsažena jest hojně u polí z rozrušených žil i buduje hřbet Ssletinu, táh¬ 
noucí se na jih podél silnice Luh-Pečičky. U mlýna ,,na Luhu*’, v kamení 
s polí vyházeném sebrány byly vzorky jemnozrnného, dosti čerstvého 
spessartitu. Ve skále hornina tato nalezena nebyla. 
IX. 
