6 
snad též opětovný vývin biotitu, jenž tvořil se z části před amfibolem, 
z části ještě po něm. Lupénky dosahují délky ca 0*25 mm. 
Rudou jest hlavně magnetovec, vedle něho něco pyritu. Ruda tvoří 
zrna nepravidelných obrysů, drobná hnízda i proužky. Původní rudy 
jest málo; drobná a ojedinělá zrnka její uzavřena jsou hlavně v amfibolech, 
řidčeji v diopsidu a hypersthenu. Hojnější rudou jest sekundární magne¬ 
tovec, vznikající při proměně amfibolu a olivínu. 
Z nerostů druhotných zvláště rozšířen jest chlorit , tvořící lupenité 
vějířovité agregáty, s lupénky až 0*66 mm dlouhými a 0-08 mm širokými. 
Barvy jest chlorit velmi bledě žlutozelené, se slabým pleochroismem na 
příčných řezech: || {001} paprsek modrozelený, J_ ku {001} bledě žlutavý. 
Lom na příčných řezech jest ve všech polohách vyšší nežli 1*5836; inter¬ 
ferenční barvy jsou poměrně dosti vysoké (v normálním výbruse až žluto¬ 
hnědá a žlutá I. řádu), anomálních barev interferenčních není. Charakter 
délky příčných řezů jest vždy záporný. Dle znaků těchto náleží chlorit 
tento klinochloru. V malém množství nalézá se v hornině druhotný vápenec. 
Hrubozrnné, živcem bohaté vyloučeniny v amfibolová z lomu na 
jižním svahu có 583 skládají se z bělavého až běložlutého, hrubozrnného 
živce, v němž vrostly jsou hypidiomorfní sloupky a zrna amfibolu, shodného 
s amfibolem amfibolovce. Hranice vyloučenin těchto oproti hlavní hornině 
jsou, jak bylo již výše vzpomenuto, zřetelné z větší vzdálenosti; z blízka 
jejich ostrost mizí, ježto obě horniny na rozhraní do sebe přecházejí. 
Amfibol vyloučenin tvoří až 7 mm veliké, isometrické až krátce 
sloupcovité jedince, uložené v hojném, značně rozloženém živci. Živce 
obsahují basická, úplně sericitovaná jádra, idiomorfně oproti okrajní, 
čerstvější zóně omezená. Lom Zachovalejších partií živcových z okrajních 
zon jest velmi sblížený hodnotě 1*5595, což poukazuje na řadu labrado¬ 
ritovou; určení tomu nasvědčuje i úhel zhášení štěpných lamel, zdvoj- 
čatěných dle zákona albitového, 10°. Mezi štěpnými lupénky lze však 
nalézti i příslušníky kyselejších členů řady plagioklasové, blízké andesinu 
až oligoklasu. Na rozdíl od amfibolovce neobsahují hrubozrnné vylouče¬ 
niny ani pyroxenů ani olivínu. 
Dioritické odštěpeniny amfibolovce. 
Horniny tyto jsou z dálky barvy tmavošedé, zrna drobného až 
jemného, velikosti prosa až máku; pouhým okem lze ještě rozeznati 
zřetelně hlavní složivo hornin těch, černozelený amfibol a bílý živec. 
Mikroskopicky lze zjistiti vedle amfibolu biotit, plagioklas, křemen, apatit 
a druhotný chlorit. Horniny tyto nutno proto čítati ku křemitým dioritum . 
H určena hydrostaticky na 2*82—2*87. 
Amfibol tvoří zrna hypidiomorfní, silně pleochroická; paprsek 
a = žlutohnědý, = temně hnědozelený, y — modrozelený. Amfibol jest 
zřejmě starší biotitu, jenž místy obrysy svými řídi se i dle zrn živcových. 
IX 
