7 
Biotit jest velmi temný, pleochroický mezi žlutou a temně hnědou barvou; 
hojné jest zelenání biotitu a přeměna ve chlorit. Též amfibol, větraje, 
mění se ve chlorit. Živce jsou idiomorfní až hypidiomorfní; obsahují v sobě 
výše lomná i výše dvoj lomná jádra povahy basičtější, s obrysy zhusta 
dokonale krystalovými. Hojná jest přeměna jader těch v agregát jemně 
šupinaté slídy. Kyselejší okraj ní zóny živců, vždy čerstvější jader, mají 
střední hodnotu lomu blízkou lomu křemene (zrnka mizejí v oleji o lomu = 
— 1*5523), náležejí tudíž řadě andesinové. Basičtější jádra živcová mají 
lom o málo vyšší nežli 1*5687, nižší však nežli 1*5745 (ve všech polohách); 
náležejí tudíž basickému bytownitu, blízkému již anorthitu. Živec jest 
mladší amfibolu, současný však asi s biotitem. Křemen jest dosti hojný; 
vyplňuje mezery mezi součástmi jakožto nej mladší nerost. 
Ještě možno zmíniti se o pseudomorfosách, tvořených zrnitým 
agregátem amfibolovým, nejspíše po pyroxenu. Nalezeny byly v jemno- 
zrnné facii křemitého dioritu. 
Dioritické odštěpeniny kojetínského amfibolovce makroskopicky upo- 
mínají velmi značně na bohutínský křemitý diorit. 1 ) Ve výbruse liší se 
obě horniny poněkud v povaze amfibolu (bohutínský křemitý diorit má 
amfiboly značně bledší) i v množství biotitu (bohutínský křemitý diorit 
jest biotitem bohatší). 
Gabbrovité a dioritické typy z okolí amfibolovce. 
Horniny, do nichž kojetínský amfibolovec přechází, jsou jednak 
hrubozrnné, gabbrům dosti podobné typy, jednak středně zrnité až drobno- 
zrnné, diority připomínající. 
Podstatným složivem všech těchto hornin jest temně zelený amfibol 
a plagioklas; křemen jest rozšířenou součástí vedlejší, místy však se stává 
i součástí hlavní, na př. v hrubozrnné hornině V od Paliva. Středně zrnité 
typy byly blíže studovány ze skalek mezi Kojetínem a lomem na amfi¬ 
bolovec při silnici z Kojetína ku Smolotelům, o něco drobnozrnnější pak 
z jižního svahu hřbetu, táhnoucího se od có 587 k V (jižně od silnice Kojetín- 
Smolotely). 
Amfibol a součásti bledé jsou místy v rovnováze, místy bud jedna 
nebo druhá součást převládá. Hustota dle toho kolísá mezi 2*80—2*90. 
Amfibol jest podobný povahou svojí amfibolu dioritických odště- 
penin amfibolovce. V některých vzorcích byly nalezeny agregáty amfibolo¬ 
vých zrn, jež svým obrysem upomínají na pseudomorf osy po pyroxenech; 
Zachovalých zbytků pyroxenu jakéhokoli však nikde nebylo nalezeno. 
Živce mají silně rozložená, basická jádra, náležející řadě bytownit- 
anorthitové (lom ve všech polohách větší nežli T571). Vnější zóny kol 
jader basických jsou kyselejší (bytownit-labradorit až oligoklas) a daleko 
1 ) B. Stočes: Rozpr. Č. Akad. 1917. 22. č. 12. 
IX. 
