9 
Porfyrit křemito-dioritický z jižního svahu hřbetu mezi Milínem 
a Rtišovicemi. 
Hornina tato jest z dálky barvy šedé; ve hmotě základní, okem 
ztěží rozlučitelné a barvy dosti temně šedé, vrostla jsou četná, 1 — 3 mm 
veliká zrna bílého živce a sporé lupénky černého biotitu. H =2*70. 
Ve výbruse má hornina barvu šedožlutou; v základní hmotě obsažen 
jest hlavně živec, biotit a něco křemene. 
Vtroušené živce, veliké obyčejně kolem 1 mm, jsou plagioklasy oby¬ 
čejně zonárně stavěné. Ve mnohých jest možno sledovati bezpočetné 
množství jemných zon, jichž basicity od středu k okraji ubývá; zhášení 
zon děje se postupně od centra k okraji. U některých průřezů nalézáme 
jádro silně zakalené a rozložené, kdežto okraj ní zóna jest zcela čistá; 
časem též bývá okraj a střed čistý a čerstvý, zóna mezi nimi však jest 
silně zakalená. Plagioklasy basičtějsích (středu bližších) zon náležejí 
undesinu (lom světelný jest o něco málo nižší nežli 1-5567, optický ráz 
je positivní). Vnější zóny, kyselejší, mají lom vyšší nežli 1-5431, nižší 
však nežli 1-5567, optický charakter jich pak jest negativní; dle toho 
náležejí oligoklasu, blížícímu se již ku andesinu. Mezi vtroušeninami nebyl 
orthoklas nalezen. Dvojčatění plagioklasů nastává dle zákona albitového 
i karlovarského; vnější omezení vrostlic jest z části ídiomorfní, z části 
však, asi následkem resorpce, laločnaté. 
Biotit tvoří nečetné lupénky, měřící asi 1 mm v průměru. Jest 
(s base pohlíženo) barvy černohnědé do zelenává, silně pleochroický na 
řezech příčných (jj k basi černohnědý, JL k basi žlutohnědý). Obrysy lu- 
pénků biotitických jsou dosti dokonale idiomorfní. V konoskopu jest 
biotit skoro jednoosý. 
Ve hmotě základní nalézáme allotriomorfně omezená, isometrická 
zrna až úzké lišty kyselého plagioklasů, blízkého kyselému oligoklasu 
(s lomem nižším nežli 1-5431); zřídka se blíží basičtějším členům oligo- 
klasové řady (lomem o něco vyšším nežli 1-5431). Malá množství živců 
náležejí orthoklasu. Velikost živců základní hmoty jest 0-03—0-1 mm. 
Biotit v základní hmotě tvoří allotriomorfní lupénky a mázdřičky barvy 
hnědozelené; oproti barvě vtroušeného biotitu převládá tón zelený. Dro¬ 
bounké šupinky jeho jsou jednak roztroušeny v základní hmotě, jednak 
se seskupují do hnízd a skupin, rozbíhajících se v proužcích do okolí. 
Druhotně mění se biotit v modrozelený chlorit. 
Křemen tvoří čirá, allotriomorfní zrnka, roztroušená mezi živci 
základní hmoty, dosahující od několika tisícin až 0-1 m velikosti. Množství 
jeho i rozložení ve výbruse bezpečně lze postřehnouti teprve leptáním HF 
a barvením methylenovou modří; tím způsobem se ukáže, že nelze křemen 
považovati sice za součást podstatnou, leč množství jeho že jest dosti 
značné. 
IX. 
