12 
Miarolitické dutinky bývají vyplněny hlavně vápencem, tvořícím 
ostře skalenoedrické krystaly, dále též chloritem a křemenem. Posledně 
jmenovaný nerost bývá vyvinut ve sloupečkách dokonale idiomorfních 
zvláště v pásmu svislém. Též i pyroxen a živec zasahují z okolí do dutinek 
těch svými idiomorfně omezenými konci. 
Spessartit od mlýna ,,na Luhu“. 
Hornina tato jest jemnozrnná, barvy dosti temně šedé, nápadně 
drsná přečetnými miarolitickými dutinkami. Některé jsou patrny již 
pouhým okem, dosahujíce 1 až 2 mm v průměru. Lupou lze viděti, kterak 
součásti horniny do dutinek těch zasahují krystalově omezenými konci 
svými; zvláště orthoklas bývá v nich druzově vyvinut. 1 ) Z veliké části 
vyplněny jsou dutinky druhotným vápencem a chloritem. Při otáčení 
-vzorku proti světlu lze pozorovati již pouhým okem zvláštní třpyt plstnatý, 
pocházející od jemně jehličko vitého vývinu amfibolu. Hydrostaticky 
určena h =2*87. 
Ve výbruse jest hornina šedá, s tónem do zelenává. Složena jest 
podstatně z amfibolu a plagioklasu; obě součásti jsou celkem v rovnováze. 
Amfibol tvoří štíhlé sloupce, dlouhé asi 0*5 — 1 mm, široké kolem 
0*05—0*1 mm. Barvy jest v obyčejném světle kaštanově hnědé, na okra¬ 
jích — následkem počínajícího rozkladu — zelenavě hnědé. Jest zřetelně 
pleochroický: paprsek « je hnědavě žlutý, ft — y kaštanově hnědý. 
V partiích sezelenalých jest a žlutavý s tónem do zelenává, p = y 
modrozelený až hnědozelený. Ve svém svislém pásmu jest amfibol omezen 
idiomorfně tvary {110}, {010}, čímž příčné průřezy bývají šestiboké. 
V ukončení bývají sloupečky amfibolu ostře zahroceny, bez idiomorfního 
omezení. Štěpné trhliny dle {110} bývají sice nečetné, leč velmi nápadné. 
Zhášení amfibolů na {010} c : y = 20°, ve štěpných lupéncích dle {110} = 17°. 
Hojné jest dvojčatění dle {100}, kontaktní i lamelární. Světelný lom amfi¬ 
bolu jest ve všech polohách větší nežli 1*6410 (lom acetylentetrabromidu) 
na řezech podélných i příčných; obsahuje tudíž amfibol tento sesquioxydy. 
Sezelenalý amfibol na okrajích má lom zřetelně nižší, nežli čerstvý, hnědý; 
u sloupků, isolovaných z výbrusů, jest lom y sezelenalých částí zřetelně 
"vyšší nežli 1*641, ve směru k němu kolmém pak nižší. Děje se tudíž pře¬ 
měna amfibolu za extrakce sesquioxydů. 
Velmi zajímavá jest povaha amfibolu, kdekoli vniká do některé 
z četných miarolitických, chloritem vyplněných dutinek; pokud totiž 
sloupek amfibolový jest zarostlý v hornině, jest normální hnědé barvy, 
část však, zasahující již do chloritové výplně miarolitické dutiny, jest 
odbarvená, zcela čirá. Odbarvené části stébel s částmi hnědými však 
Ů Štěpné lupénky jeho, z části zhášející rovnoběžně, mají lom nižší nežli 
1*5326; pospolu s orthoklasem nalezen v dutinkách miarolitických též plagioklas 
a amfibol, leč oba v množství malém. 
IX. 
