klínu, jehož čelo musí býti velmi široké. Takovéto zdvihání snadno lze si 
představit, poněvadž lze ho docílit poměrně malým tlakem. Úklon dislo- 
kačních ploch u přesunů tohoto rázu nemohl primárně být příliš příkrý, 
neboť při velikém úhlu zapadání ploch dislokačních (při malém úhlu 
klínu) nemohl by tlak tangenciální současně způsobiti trhlinu v kůře 
zemské, překonati tření při přesunu a zdvihnouti kru. 
Vznikl-li podobný přesun na za¬ 
čátku vrásnění, když vrstvy byly málo 
nakloněny, byla jeho dislokační plocha 
později vrásněna spolu s okolními vrst¬ 
vami. Při zapadání souklonném s okol¬ 
ními vrstvami nastalo pak vztyčování 
ploch dislokačních, případně až k úhlu 
70 °—80°, obvyklému v Barrandienu u 
směrných přesmyků (obr. 1. IV.). Při 
zapadání ploch dislokačních původně 
na úklonu vrstev nezávislém, po zvrá- 
snění vzniknou jednak listrické plochy, 
jednak nabudou plochy dislokační za¬ 
padání nepravidelného (obr. 1. V.). 
Jde nyní o to, můžeme-li většinu 
směrných přesmyků z Barrandienu i od¬ 
jinud vykládati jako pravé přesuny, 
jejichž dislokační plochy byly pozděj¬ 
šími pochody vrásnícími více vztyčeny, 
jak je znázorněno na obr. 1. IV., či 
Obr. č. 1. Schematický obraz vrstvy máme-li pro jejich vznik hledat výklad 
vyňaté ze souvrství, na níž působí j in A Kdybychom se chtěli přidržeti 
tangenciální tlak. Na levo vrstva před v , v . 
působením tlaku, na právo táž vrstva V y kladu P rVeh °- Ze Smeme P resm y k y 
tlakem dislokovaná. ) sou pravými přesuny, muselo by o 
přesmycích platit toto: 
I. Jelikož směrné přesmyky v Barrandienu i jinde mají plochy 
dislokační souklonné s vrstvami, byly by vznikaly přesuny rovněž souklonně 
s vrstvami, jak je naznačeno na obr. 1. II. 
II. V podloží i nadloží plochy dislokační týž stratigrafický horizont 
musel by mí ti přibližně stejný úklon, neboť tu byla jedna vrstva prostě 
roztržena. 
III. Úklon plochy dislokační závisel by na úklonu okolních vrstev ; 
ve vrstvách mírně ukloněných byly by dislokační plochy přesmyků uklo¬ 
něny mírně , ve vrstvách vztyčených příkře. 
Ve skutečnosti však shledáváme poměry poněkud jiné, odporující 
předpokladům I. —III. 
Ad I. Kdybychom předpokládali u všech přesunů souklonnost dislo¬ 
kačních ploch s okolními vrstvami, byli bychom na rozpacích při vysvětlo- 
m. 
v 
v 
XVI. 
