4 
v podloží i nadloží je velmi různý, mírný i velmi příkrý. Při tom však 
vždy v nadloží přesmyků je úhel sklonu největší, dále od něho stává se 
mírnější. V podloží bývá mírnější , nežli v nadloží. 
Dále sledoval jsem rozšíření přesmyků tohoto rázu v Barrandienu 
a shledal jsem zajímavou okolnost, že scházejí většinou tam, kde jsou vy¬ 
vinuty vrásy a tam, kde úklon vrstev je příliš mírný. Tak na příklad pře- 
smyky jižního křídla Barrandienu na pravém břehu Berounky, které po¬ 
kračují od Srbska na Kódu, Kodský revír až k Tobolce , vymizejí směrem 
ke Koněprusúm. Tvoří totiž vrstvy severozápadně od Koněprus a u Bitová 
mírnou synklinálu, jejíž úklony pohybují se toliko okolo 10° — 20°. Z téhož 
důvodu nevytvořily se přesmyky v oblasti Bořku, Málková, Lounínu 
a západně odtud, neboť tam vrstvy svrchnosilurské tvoří synklinálu na 
Lejškově , antiklinálu na Bořku, u Tmáně atd., majíce při tom úklon velmi 
mírný (zejména severně od Tmáně). 
Nápadné jest, že přesmyky směrné jsou nej hojnější tam, kde jest 
konstantní zapadání, na př. v jižním křídle Barrandienu v Brdech a v se¬ 
verním křídle Barrandienu v Brdatkách. V siluru a v devonu vyhýbají se 
směrné zdvihy velmi nápadně místům, kde jsou vyvinuty vrásy (anti- 
klinály) a partiím velmi blízkým dlouhé ose Barrandienu (výjimku činí 
přesmyk kodské rokle). Z téhož důvodu jsou velmi vzácné směrné pře¬ 
smyky v části Barrandienu jihozápadně od Litavky poblíže dlouhé osy 
v okolí Rokycan, Holoubkova atd., neboť tam byly v době vzniku směr¬ 
ných přesmyků mírné vrásy, které se později působením příčného tlaku 
proměnily v pánve o mírném úklonu vrstev. 
Konečně jsem pozoroval, že přesmyky směrné vytrácejí se obyčejně 
do vrstev stratigrajicky starších do hloubky, zasahujíce a porušujíce toliko 
partie stratigrajicky vyšší. Jsou-li totiž příčnou poruchou odděleny dvě 
kry, z nichž jedna je níže, druhá 
výše položena, pozorujeme často, 
že přesmyk je sice patrný na kře 
níže položené, tedy ve vrstvách 
mladších, že však zmizí beze sto¬ 
py na sousední denudací více 
postižené kře, kde na povrch 
vystupují vrstvy stratigrajicky 
starší. Tak tomu je zejména na 
jihozápadních hranicích vápen¬ 
cové skupiny koněpruské sev. od 
kde údolím potoka 
suchomastského probíhá příčná 
porucha, podle níž část jihozápadní byla vyzdvižena. Směrné přesuny, které 
porušují spodní devon (/ a g a/) ve kře severovýchodní, nepřestupují na kru 
jihozápadní, budovanou svrchním silurem. Týmž způsobem vykládám vytrá¬ 
cení přesmyků chuchelského a Krejčího na východ od Vltavy. Tam není sice 
Obr. č. 2. Náčrtek odkryvu v zářezu cesty 
z Lounina do Slavíků u Zdic. Nahoře ssuť, 
dole vrstvy břidlic a vápenců, porušené Suchomast 
dvěma detailními zdvihy směrnými. 
XVI. 
