tichému krbu svrchnosilurských diabasů a jest kyselou odstépeninou diabaso- 
vého magmatu , čemuž nasvědčuje i petrografická a chemická povaha 
horniny samé, jak níže bude ukázáno. Diabasový aplit vnikl tedy pravdě¬ 
podobně do vrstev kralodvorských jako periferický lakotit (neb ložní 
žíla) v době vulkanického maxima svrchnosilurského v době sedimentace 
vrstev liteňských. 
. i!.. č ř 
Obr. 1. Geologická mapka okolí Housiny. (Vysvětlivky viz str 12.) 
Housinský diabasový aplit jest znám již delší dobu a je uváděn 
J. Krejčím 2 ), J. Krejčím a K. F e i s t m a n t e 1 e m 3 ), B. 
Katzerem 4 ), J. N. Wo 1 d ř i c h e m 5 ), A. Li eb usem 6 ) a j. Všichni 
tito autoři klasifikují horninu jakožto minettu , jíž se naše hornina snad 
poněkud makroskopicky podobá hojnými vrostlicemi biotitovými, avšak 
naprostý nedostatek orthoklasu, jakož i geologický výskyt a příslušnost 
k magmatu diabasovému vyžadují si pojmenování jiného. Svrchu jmenovaní 
autoři bud vůbec nepodávají popisu horniny, neb uvádějí toliko neúplnou 
a nesprávnou charakteristiku. Nej obšírnější popis horniny podává K a t z e r 
ve své Geologii, jenž ji klade mezi ,, lamprofyrické horniny žitné a to mezi 
syenitické lamprofyry". Krej čí-Feistmantel a po nich Katzer 
uvádějí, že ,,minetta“ housinská jest spiata s ,, tufovými útvary ". Mám 
za to, že se tento údaj zakládá na omylu, jak jest patrno již z nepochybně 
intrusivní povahy této žíly. Také jsem nikde tufú této horniny nenašel. 
Housinský diabasový aplit jest otevřen v několika menších lomech, 
dnes vesměs opuštěných. Užívalo se této horniny ku štěrkování silnic 
a jakožto stavebního kamene do základů a do zdí, s nevalným pro¬ 
spěchem, neboť hornina brzy větrá. 
2 ) J. Krejčí: Geologie čili nauka o útvarech zemských, Praha 1877, 
str. 416, 470. 
3 ) J. Krejčí—K. Feistmantel: Orografický a geotektonický 
přehled atd. Archiv pro přír. próz. Čech 1890, str. 55. 
4 ) B. Katzer: Geologie von Bdhmen, Praha 1892 str. 977—978. 
6 ) J. N. Woldřich: Všeobecná geologie III. Praha 1905, str. 220. 
6 ) Das Gebiet des Roten und Jalový-Baches um Komorau und das Schiefer- 
terrain von Lochowitz. Verhandlungen d. k. k. geolog. R. A. 1904. 
XXII. 
