9 
Ze srovnání obou analys vyplývají mnohé podobnosti obou hornin. 
V obou jeví se veliká převaha kalcia nad alkaliemi i nad alluminiem, hojnost 
magnesia, málo alluminia a dostatek alkalií. Rozdíly mezi oběma horni¬ 
nami spočívají ve větší basicitě minetty, v různém poměru K a Na u obou 
hornin a ve větším bohatství minetty na Fe. 
Analysa housinského diabasového aplitu jest nápadna neobyčejné 
vysokými čísly pro C0 2 a H 2 0, jež dávají tušiti, že v analysovaném vzorku 
bylo velmi mnoho pseudomorfos vápencových a chloritických, jimiž lze vy- 
světliti značný podíl kysličníku uhličitého a podíl vody v analyse. Přes to 
nebyl vápník, připadající na C0 2 z analysy odčítán, jelikož lze s určitostí 
tvrditi, že vápník pochází z původního, později pseudomorfováného nerostu 
horninového. Jsouť všechny okolní horniny — jílovité břidlice — vápence 
téměř prosty a jest tudíž infiltrace vápencem z hornin okolních vyloučena. 
Jest ovšem možno připustí ti, že snad část vápníku byla relativně nahro¬ 
maděna v analysovaném vzorku z okolních partií aplitových a tím že byl 
podmíněn neobyčejně vysoký podíl Ca v analyse (srovnej sloupec III.). 
Dále je z analysy patrna poměrně značná kyselost horniny a velmi 
patrná převaha Na nad K. Osannovy hodnoty vypočítané ze sloupce 
III. jsou velmi pozoruhodné, odůvodňujíce též mnou volený název diabaso¬ 
vého aplitu proti staršímu názvu ,,minetta (< , neboť naše hornina má proti 
minettám značně vyšší s (-= G3-76) (s minett pohybuje se asi od 53—59). 2 ) 
Vedle toho minetty bývají oproti naší hornině poměrně bohatší na dvoj- 
mocné prvky , mezi alkaliemi pak bud převládá u nich K nad Na, nebo 
převaha Na jest nepatrná. Charakter naší horniny vyplývá z vyšší hodnoty 
c a n a z nižší hodnoty / oproti minettám. Též u kyselejších kersantitů , 
jejichž s blíží se s diabasového aplitu z HousinyF) shledáváme vesměs daleko 
nižší hodnoty pro CaO , vyšší pro Al 2 0^, FeO, MgO. Též K 0 0 u kersantitů 
vykazuje podstatně vyšší hodnoty, nežli shledáváme u našeho diab. aplitu 
jenž poměrem Na : K rozhodné se blíží horninám alkalickým. 
Osannovy hodnoty SA1 F, AI C Alk. rovněž poukazují na od¬ 
lišný ráz našeho aplitu vzhledem k lamprofyrům a potvrzují jeho poněkud 
výlučné postavení vůbec. Nápadný jest totiž poměr AI C Alk = 10, 14, 6, 
v němž Ca silně převládá. Srovnáme-li však horninu naši s hodnotami 
uvedenými v kritické práci Osannově, 1 ) shledáme, že horniny s takto 
převládajícím vápníkem jsou skoro vesměs značné basičtéjsí a femičíéjší. 
Totéž vidíme na tab. V. citované práce, kde jest naznačena vzájemná zá¬ 
vislost hodnot S AI F a AlC Alk. Projekční bod naší horniny v trojice AI C 
Alk padne tam, kde jsou umístěny horniny mající S AI F = 15*5, 2-5, 12. 
Uvedená zvláštnost může míti do jisté míry příčinu svoji v okolnosti dříve 
12 ) Srovnej A. O s a n n: Versuch einer chem. Classification der Eruptiv- 
gesteine. III. Tscherm. Min. u. petr. Mit. XXI. 1902. 
13 ) 1. c. 12. str. 440, anal. 119, 120, 122, 125. 
14 ) Petrochemische Untersuchungen I. 1913 str. 112 — 114, Abhandlungen 
der Heidelberger Ak. d. Wissensch. 2. 
XXII. 
