ROČNÍK XXX. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 25. 
K otázce „Vltavského zlomu 11 . 
Napsal 
Alois Matějka v Praze. 
(Předloženo dne 6. května 1921.) 
V základních svých pracích, o tektonice středočeského staršího 
paleozoika rozlišili jak známo J. Krejčí, K. Feistmantel a 
R. Hel m hacker celkem trojí druh tektonických linií. Jsou to přede¬ 
vším dislokace směru sv—jz, pak mladší poruchy směru přibližně k prvnímu 
systému kolmého, tedy sz—jv, a konečně zlomy směru severojižního. 
Novější práce zabývající se studiem tektoniky Barrandienu, potvrzují 
vesměs toto rozdělení tektonických linií do tří kategorií, jež stanovili 
starší badatelé, ač zároveň ukazují, že stavba jeho daleko není tak jedno¬ 
duchá, jak zdálo by se snad vyplývati z fakta, že poruchy jím prostupující 
probíhají celkem třemi směry. 
Pokud se týče specielně poruch směru severojižního, jest zajímavo, 
že Krejčí, Hel m hacker a Feistmantel nezmiňují se 
■o tom, jaké pohyby podle nich se udály, nýbrž poukazují pouze na to, 
že směrem jejich probíhají jisté části vodních toků ve středních Čechách, 
a vytýkají tedy pouze jejich důležitost pro vývoj vodní sítě Barrandienu. 
Za největší zlom tohoto systému pokládají pak tektonickou linii, podle níž 
řídí se Vltava severně a jižně od Prahy, a podle ní nazvali pak i celý systém 
severojižních poruch v Barrandienu vystupujících soustavou zlomit vltav¬ 
ských. 
Přímo v terénu ,,zlomu vltavského“ tito badatelé ovšem nezjistili, 
neboť ve vysvětlivkách ku geologické mapě okolí pražského výslovně 
uvádějí, že soustava zlomů severojižních vůbec málo je odkryta a tak 
soudí na jeho existenci hlavně jen podle morfologického rázu vltavského 
údolí, jehož přímočarost nedovedli si vysvětliti jinak než tektonicky. 
‘Směrem severojižní dislokace řídí se podle nich Vltava mezi Vraným a 
Rozpravy: Roč. XXX. Tř. II. Čís. 2'>. 
XXV. 
