o 
Prahou, a pak mezi Podbabou a Roztoky. 1 ) Mezi Hodkovičkami a Vyšehradem r 
u Zlíchova a na Letné v Praze vyskytující se menší pukliny směru přibližně- 
severojižního pokládají za podružné poruchy provázející hlavní poruchu, 
která má býti ukryta přímo v řečišti vltavském. Pokud se týče geologického 
jejího stáří, usuzují, že vltavská soustava zlomu je mladší středočeských 
uioženin mladopaleozoických, neboť i tam jsou poruchy směru severojižního, 
avšak starší útvaru křídového, neboť křídová tabule transgreduje přes- 
tyto vrstvy aniž by těmito poruchami směru S—J byla porušována. 
Od let osmdesátých až do doby nedávné nemění se na těchto starších 
názorech ničeho a většina geologu přijímá prostě názor Krejčího 
a jeho spolupracovníku, jiní pak jej poněkud doplňují. K 1 v a ň a-) uvádí 
pro existenci vltavského zlomu severně od Prahy ten důvod, že žíly intru- 
sivních vyvřelin algonkiem prostupujících* nepřestupují na druhý břeh, 
a pak nestejný počet žil na obou březích zdá se mu nasvědčovati tekto¬ 
nické poruše. Iv a t z e r 3 ) ve své geologii Čech domnívá se, že poruchy 
směru severojižního, k nimž zařazuje vltavský zlom, tvoří jakousi pře¬ 
chodní soustavu poruch mezi systémem tektonických linií směru rudohor- 
ského a sudetského, a klade vznik jeho do doby pokřídové. Důvodů pro 
své tvrzení však neuvádí. Počta 4 ) v geologické studii o pudě města. 
Prahy vysvětluje přítomností vlta„vského zlomu přetržení středního pruhu 
drabovských křemenců d 8 v místě, kde přestupuje tento Vltavu. Ostatní 
uvádějí většinou názor o vltavském zlomu beze změny. Jsou to hlavně. 
J. V. Dane š, 5 ) J. N. W o 1 d ř i c h, 6 ) F. P o č t a, 7 ) K. S c h n e i d e r 8 ) 
a jiní. 
Teprve v době nejnovější po rozsáhlých mapovacích pracích ve 
středních Čechách je zřejmo, že dislokace severojižního směru v Barran- 
dienu nenáležejí jednomu systému poruchovému, nýbrž že máme tu co 
činiti s několika skupinami, jak stářím tak ja.kostí pohybů, jež se podle 
nich udály, odlišnými, a dále se ukazuje, že názor o existenci zlomu vltavského 
je nadále neudržitelný. 
Studiem oblasti vltavského toku mezi Vraným a Zbraslaví zabýval 
se R. I( e 11 n e r. 9 ) V prvních pracech týkajících se tohoto území sice 
1 , Krejčí — Helrn hacker: Vysvětlivky ku geol. mapě pražského okolí. 
Archiv pro přír. výzkum Čech 188f>. 
Krejčí — Fyistmantel : Orografický a geotektonický přehled území 
•silurského ve stř. Čechách. Tamtéž 1890. 
2 ) K 1 v a ň a : Údolí Vltavské mezi Prahou a Kralupy. Tamtéž 1893. 
3 ) Katzer: Geologie v on Bóhmen 1892. 
4 ) Počta: Der Boden der Stadt Prag. Sitzungsb. d. k. bohm. Gesell. d. 
Wissensch. 1904. 
5 ) D a n e š : Morfologický vývoj středních Čech. Sborník čes. spol. zem. 1913. 
6 ) J. N. Woldřich: Geologie. III. díl. 1905. 
7 ) Počta: Stručný přehled geologie Čech. 
8 ) Schneider: Žnr Orographie u. Morphologie Bóhmens. Praha 1908. 
9 ) Kettner: O terasách vltavských mezi Svatojanskými proudy a Zbra¬ 
slaví. Sborník čes. spol. zeměvědné 1913. 
Týž: Ein Beitrag zur Kenntnis der geologischen Verháltnisse der Umgebung 
von* Konigsaal. Verhandl. d. gel. Reichsanstalt Wien 1914. 
Týž: O lakkolitových intrusích porfyru me?i Mníškem a Vltavou. Rozpr. 
Č. Akad. XXIII. 
XXV. 
