4 
vrstvách u Kobylis, a nikoliv zlomu severojižního rovněž Počtou 
odtud uváděného. 
Pokud se týče vltavského údolí mezi Podbabou a Roztoky, ani tu není 
důvodu pro existenci tektonické poruchy. Nestejný počet intrusivních 
vyvřelin na březích vltavských nelze vysvětliti tím, že by tu byla vy¬ 
vinuta nějaká porucha. Ani okolnost, že většina žil nepřestupuje s jednoho 
břehu na druhý, nesvědčí tektonickému výkladu vltavského údolí mezi 
Podbabou a Roztoky, uvážíme-li, že mocnost jejich je poměrně nepatrná a dél 
ka jejich většinou tak malá, že při směru jejich, který není kolmý na směr 
toku řeky, nýbrž svírá s ním větší nebo menší úhel, je téměř vyloučeno, 
že by mohly některé z nich přesahovati s jednoho břehu na druhý. Rovněž 
při detailním mapování této krajiny nebylo získáno důkazů pro existenci 
vltavského zlomu v těchto místech, naopak v údolí vltavském mezi Kle- 
cánkami a Husincem, kde ve stráni by musil býti odkryt jeho výchoz, 
žádná větší severojižní porucha zjištěna nebyla. Přímočarý tok řeky není 
tu tedy tektonický, nýbrž nutno hledati pro jeho výklad vysvětlení jiné — 
morfologické. V době nejstaršího diluvia tekla tu Vltava po odnesení kří¬ 
dových vrstev po transgresní ploše křídové, a neerodovala v algonkickém 
podkladu. Teprve při oživené erosivní činnosti na počátku středního di¬ 
luvia prořízla se štěrkovými nánosy I. terasy a vyhloubila si nové úzké 
řečiště v praekambrických břidlicích a drobách, bez ohledu na směr vrstev. 
Jest tedy vltavské údolí v těchto místech vznikem svým epigenetické. 
Z uvedených fakt vyplývá zřejmě, že vltavské údolí severné a jižné 
od Prahy není nikde založeno na tektonické linii severojižního směru a dlužno 
tedy názor o existenci vltavského zlomu pokládati za vyvrácený. 
* * * 
Pokud se týče ostatních severojižních} 3 ) dislokací v Barrandienu, jež 
Krejčí, Hel m hacker a K. Feistmantel zařazovali v sou¬ 
stavu zlomů vltavských, je dnes zřejmo, že jedná se tu o tektonické linie, 
jež jednak podle svého relativního stáří, jednak podle povahy pohybu, 
jež dle nich nastaly, nemohou býti shrnovány v jediný systém poruchový. 
Nej staršími z nich jsou menší poruchy směru severojižního nebo 
nepatrně odchylného lokálně omezené na brachysynklinální uzavírání 
pánve Barrandienu v Hlubočepech a Přídolí, nazvané Kodymem 
poruchami točivými. Vznikem svým spadají do doby, kdy z původních 
svnklinál a antiklinál vznikaly brachyantiklinály a brachysynklinály, čili 
na počátek druhé fáze vrásnění variského. 14 ) 
13 ) Některé z těchto poruch nemají přesně směru severojižního, nýbrž 
uchylují se poněkud buď k východu nebo k západu. 
14 ) K o d y m : Tektonická studie v údolí Prokopském a jeho okolí u Prahy. 
Rozpravy Č. Akad. XXVII č. 6. 
Týž : Předběžná zpráva o účincích druhé fáze variského vrásnění v Baran- 
dienu. Rozpravy Č. Akad. XXVIII č. 7. 
Týž : Tektonika staršího paelozoika v okolí Slivence, zejména v Přídolí, 
jižně od Prahy. Rozpravy Č. Akad. XXIX č. 25. 
XXV. 
