ROČNÍK XXX. 
ČÍSLO 29. 
TŘÍDA II. 
Vývoj ostrůvků Langerhansových u člověka 
v době embryonální. 
Napsal 
MUDr. Jan Wolf, 
asistent ústavu pro histologii a embryologii. 
S 1 tabulkou. 
Práce z ústavu pro histologii a embryologii české lékařské fakulty university 
Karlovy v Praze. Přednosta prof. Dr. O. Svdínko. 
Předloženo dne 24. června 1921. 
O vztahu ostrůvků Langerhansových ku ostatní žlázové 
části pankreasu stojí dosud dva názory proti sobě. Tvrdí-li jeden, že 
ostrůvky L. jsou útvary samostatné, orgány sui generis, zdůrazňuje druhý, 
že existují přechody mezi tkání insulární a acinosní a supponuje tak pře¬ 
měnu ostrůvků v aciny, nebo naopak acinů v ostrůvky, nebo obé zároveň 
(balancement Laguessovo). 
Mínění tato rozcházejí se jak v názoru na žlázu dospělou, tak ve 
studiu poměrů embryonálních. Zejména poslední otázka, speciel. pokud 
člověka se týče, zdá se mi jeviti četné nesrovnalosti a proto nemyslím, 
že by revise její byla zbytečnou. 
V přítomné' práci podávám jen zhuštěné výsledky svého studia 
vývoje ostrůvků L. u člověka v době embryonální; úplné publikování 
práce tak, jak byla napsána, není pro obtížné poměry tiskové možno. 
Ze studia pankreasů souvislé řady embryí lidských docházím k ná¬ 
sledujícím resultátům: 
Základním stavebním kamenem ostrůvků L. jest buňka kalná. 
Viděli jsme v původní práci na popisovaných praeparatech našich po¬ 
stupný přechod ostrůvků určitě jako takových charakterisovaných (kom¬ 
plexy buněčné bez lumina, trámčité skladky a typické vaskularisace) 
v komplexy menší a menší, tvořené právě tak buňkami kalnými až konečně 
v osamocenou buňku kalnou, pučící z vývodu nebo nediferencovaného 
ještě tubulu. Nezbývá tedy, než-li tuto buňku kalnou ve shodě s L a- 
Rozpravy: Roč. XXX. Tř. II. C. 29. 
XXIX. 
1 
