3 
Pokud popisu této buňky kalné se týče, jest to, aspoň pokud jde 
o buňku kalnou osamocenou, obyčejně element větší buněk ostatních, 
s tělem protoplasmatickým vyplněným spoustou jemných granul eosino- 
filních, tak jemných, že jen silné zvětšení činí je zřetelnými. Granula 
vůbec nejsou stejně zřetelná; jednou sotva rozeznatelná, jindy velmi 
distinktní. Jednou je jimi vyplněno celé tělo, jindy jen část, jeden konec 
buňky nebo periferie, při čemž hranice bývá tak ostrá, že granulovaná 
část poskytuje dojem samostatného elementu, mnohdy bizarního tvaru. 
V celku lze říci, že granuly ještě nepříliš zřetelnými se vyznačovaly ony 
elementy, jež, nejmladší, právě ze stěny vývodu či tubulu počaly pučeti. 
Buňky však, jež již vypučevše ku stěně mateřského kanálu či tubulu 
byly přiloženy, charakterisovala granula velmi zřetelná a celé jejich 
tělo jimi bylo vyplněno; totéž platí o zcela nepatrných skupinách těchto 
buněk. Větší skupiny buněk a ostrůvk}^ jež již trámčitá skladba a ty¬ 
pická vaskularisace charakterisovala jako takové, chovaly elementy jen 
z části granulované, jež u ostrůvků větších seskupeny byly hlavně napeii- 
ferii. Buňky tyto s granuly jednou distinktními, podruhé však sotva 
znatelnými, tvořily touto variací přechod ku buňkám světlým ostrůvku, 
jež na formolových preparátech byly bez granul. Buňky tyto, jež v menších 
ostrůvcích s kalnými dosti nepravidelně byly pomíšeny, tvořily u větších 
obyčejně centrum a vůbec hlavní hmotu komplexu buněčného. Jádra 
buněk kalných jsou ve své většině temnější, menší a okrouhlejší jader 
buněk ostatních. 
Tak jeví se buňky tyto při fixaci formolem. Jinak však má se věc 
tam, kde užito bylo fixace chromovými solemi na mitochondrie, tak formol- 
dvojchromanu podle Regaud-a, nebo fixace podle Bendy. Buňky 
světlé ostrůvku, jež při předešlých fixacích byly téměř homogenní, jeví 
se nám tu naplněny jemnými granuly, jež Heidenheinův železitý haemato- 
xvlin při této fixaci barví specificky a usvědčuje je tak co elementy mi- 
tochondriální, zatím co sekretorická granula, předifferencována, již vy¬ 
mizela. Pravé buňky kalné, resp. jejich kalné partie neliší se tu zřetelně 
od buněk světlých; je-li tu rozlišení setřeno, vyzvedne je však Domini- 
c i h o barvení velmi zřetelně. Vzhledem ku této úzké souvislosti buněk 
kalných ku buňkám světlým ostrůvku, souvislosti, o níž svědčí jak vznik 
buněk světlých z původní buňky kalné, jakožto členů téže rodiny, tak 
přechody kalných partií ve světlé, můžeme usuzovati na příbuznost mito- 
chondriálních elementů buněk světlých ku granulům buněk kalných v tom 
smyslu, že granula specifická buněk kalných z těchto mitochondr. elementů 
pocházejí, resp. opět v tyto se mění. 
Shodujeme se tedy celkem s popisy autorů, pokud buňku tuto ovšem 
.v době embryonální vůbec nalézají. Tak s podrobnějším popisem z části 
u Lagnessa, z části u Ar on a a j., v dospělosti nejnověji pak 
u Saguchi-ho (20, mitochondr., u dosp. žáby). 
Buňka kalná pučí tedy ze souvislého svazku buněk epithelialních 
XXIX. 
1 * 
