5 
ostrůvků spíše, znatelné usměrnění elementů vazivových v souhlas s ob¬ 
vodem komplexu. 
Jakým způsobem děje se vaskularisace? Již od první chvíle vzniku 
jsme pozorovali, že ostrůvky téměř přitahují elementy cévní a krevní; 
tak již ostrůvky stadia 7-5 cm jsou z části vaskularisovány. Kapillamí 
síť obemyká vyvinutý ostrůvek zevně, tak jako uvnitř široké, anastomosu- 
jící a varikosními výdutěmi opatřené kapillary prokládají spolu s va¬ 
zivem epithelialní trámce ostrůvku. K ostrůvkům plně vyvinutým (13 až 
14 cm) směřují silnější cévy krevní, takže se až zdá, jakoby plody visely 
na stopkách. Jako krvinky rudé leží všude hojně roztroušeny ve vazivu 
bez endotheliální výstelky, tak nalézáme je mnohdy volně mimo endothel 
v prostorech mezi trámci ostrůvku. 
Že kapilláry v hojné míře do ostrůvků vrůstají, můžeme si vysvětliti 
jen hojnější potřebou krve těchto rychle rostoucích orgánů, než jakou 
mají ostatní partie žlázy. Jak však výloži ti ony případy, kdy krvinky 
leží volně bez kapillár mezi trámci ostrůvku, nebo ony obrazy, kde trámce 
buněk ostrůvkových ponořeny jsou do jezírka krvinek (na př. emb. 14, 
22 cm), neomezeném endotheliální výstelkou? 
Není pochyby, že útvary tyto nejsou ničím jiným, než ostrůvky 
krevními, jak je autoři u zvířat popisují. Tak ostrůvky krevní hojně se 
vyskytují u foetů ovčích (Laguesse, 10—20 cm), krysy, vepře, morčete 
a j.; u člověka však nalézáme je kvalitativně i kvantitatiyně daleko méně 
vyvinuty. K otázce, jakým způsobem vznikají, nalézáme v literatuře 
udání u Laguessa, Retterera a Arona. Podle Laguessa 
jsou to u foetů ovčích duté ostrůvky, vyplněné krvinkami rudými bez 
spojení s cévami okolí. Na otázku, jakým způsobem krvinky rudé v centru 
útvaru se ocitly, odpovídá autor domněnkou, že krvinky, s jádry i bez 
jader, vnikají jedna za druhou vlastní motilitou nebo proudem tekutiny 
do dutin, jež vznikají mezi centrálními buňkami, z nichž jedny se rozplynou 
a tvoří tak dutinu, druhé se transformují ve veliké elementy, které se 
zmocm jistého počtu krvinek a je zničí; nejsou to tedy elementy haemato- 
poetické. 
Retterer popisuje vznik ostrůvků (u hladovějícího králíka, kde 
provokuje rozmnožení ostrůvků obyčejných i krevních) tak, že buňka 
acinosní ztrácí charakter mladého protoplasmatu, stane se acidofilní 
a zatím co se cytoplasma vakuolisuje, barví se jádra oranží jako krvinky. 
Vymizení cytoplasmatu uvolní jádra, jež stávají se bohatými haemo- 
globinem a dají tak vznik krvinkám extravaskularním. Konečně tyto 
houfečky krvinek vcházejí v komunikaci se sítí cévní, jejíž prodloužení 
do slepá tvoří. 
Ar on (ovčí embrya) vysvětluje vznik těchto ostrůvků krevních 
erythroidní transformací elementů insulárních, buněk kalných, následkem 
slití přečetných mitochondrií v lunu jejich cytoplasmatu. V určitých 
ostrůvcích obal endokrinní se protrhne a krvinky, uvolněny, vyplynou 
XXIX. 
