6 
do vaziva interstitiálního, čímž vykládá autor ono množství velkých, 
shluků krvinek mimo cévy v embryonálním vazivu žlázy. Ve většině pří¬ 
padů jsou krvinky pojaty kapillárami orgánu. 
Není pochyby, že oba poslední názory velmi překvapují, připisujíce 
entodermálním epitheliím funkci krvetvornou, ať už přeměnou jejich jader, 
ať už zkondensováním mitochondrií jejich cytoplasmatu. Vůči těmto 
domněnkám spíše by se zdál první, Laguesse-ův názor pravděpodobnější. 
Všude ve vazivu embryonálním pankreasu nalézáme krvinky volně, 
bez endotheliální výstelky rozložené. Vedle krvinek zralých je tu však 
i spousta krvinek nezralých každého stáří, jež seskupeny namnoze 
v ostrůvky, jsou analogické oněm, jež na př. v játrech v té době pozo¬ 
rujeme; jsou to ostrůvky haematopoetické, jež zastoupeny všemi formami 
(haemogonie, haematoblasty I., II. řádu, erythroblasty (nomenklat. 
Mollier), krvinky polychromatické, z části s Jollyho tělísky) svědčí 
o živé činnosti haematopoetické pankreasu, jež stejně jako v játrech k polo¬ 
vině těhotenství dostupuje vrcholu, aby u novorozeněte vyhasla. Vzpo- 
meneme-li pak, že tytéž elementy haematopoetické mohli jsme pozorovati 
i uvnitř ostrůvku L. mezi trámci, můžeme tyto záhadné ostrůvky krevní 
vysvětli ti velmi prostě. Jde i v ostrůvku L. o haematopoesu vyšlou z ele¬ 
mentů mesenchymálních, jež ostrůvek při svém vzrůstu zaujal; tedy. 
o tutéž haematopoesu, již v době embryonální pozorujeme mezi trámci 
jaterními v míře tak hojné; zde ovšem kvantitativně je daleko nepatrnější. 
Jen tak mohou vzniknou ti prostory s krvinkami rudými i bílými uvnitř 
ostrůvku mimo endotheliální výstelku a jen tak je možno, že trámečky 
epitheliální buněk ostrůvkových plují v jezírku krvinek, endotheliální 
výstelkou neomezeném. Toť ona jezírka, jež Ar on vykládá jako výlevy 
z prasklých ostrůvků krevních, kde krvinky byly povstaly transformací 
z těl buněk ostrůvkových. 
Pokud skladby se týče, charakterisován jest takový plně vyvinutý 
ostrůvek (již od stadia 13 — 14 cm) takto: složen jest z části světlé cen¬ 
trální a temné periferní. Světlá část tvořena je trámci buněk tak anasto- 
mosujícími, že až na houbovitou tkáň místy upomíná; buňky její jsou 
světlé s jasnými, většími jádry, při obyčejné fixaci (na př. formol, Zenker) 
bez granul, jen ojediněle tu a tam vyskytne se buňka s granuly na peri¬ 
ferii nebo na jednom konci uloženými. Hranice buněk jsou špatně znatelný. 
Že při fixaci speciální na mitochondrie jeví se buňky tyto mitochondriál- 
ními elementy vyplněny, bylo již vzpomenuto. Část temná, složená z buněk 
většinou granulovaných, kalných, nasedá na světlou po stranách mnohdy 
jako čepička, jindy jen z jedné strany nebo dvou, křídlovitě. Granula 
buněk kalných, jak již shora řečeno, nevyplňují obyčejně celého těla„ 
nýbrž nahromaděna jsou jen na jednom konci těla buňky nebo na periferii 
(v. obr. 4.). Jádra, většinou tu menší, kulatá, oválná i nepravidelná, tem¬ 
nější než-li v části centrální, jsou hustěji k sobě nahromaděna, což dodává 
celku tím temnějšího vzhledu. Kalnou i světlou partií ostrůvku probíhají 
XXIX. 
