3 
Odtud pak temperaturní koefficient počtu elektronů je ó 
í=6 ' 
Pro velmi vysoké teploty pak z toho plyne 
Kov 
io-io 
Y. 
4*198.10-3 E 
4*198.0*112.1 
. 10-3. d . E 2 \ 
8 E 2 10-3 
8 
*i 
AI 
6*36 
4*21 
2*15 
4*57 
0*00455 
0*00305 
Cu 
6*71 
4*74 
1*97 
4*19 
0*00329 
0*00270 
Ag 
6*86 
5*46 
1*40 
2*97 
0*00176 
0*00175 
Au 
7*09 
.5*73 
1*36 
2*89 
0*00155 
0*00152 
Zn 
6*72 
5*35 
1*37 
2*91 
0*00179 
0*00184 
Cd 
7*06 
6*04 
1*02 
2*17 
0*00105 
0*00142 
Pb 
7*15 
6*45 
0*70 
1*49 
0*000602 
0*00168 
Sn 
7*35 
5*92 
1*43 
3*04 
0*00153 
0*00204 
Pt 
7*53 
5*42 
2*11 
4*49 
0*00269 
0*000939 
Pd 
7*54 
4*96 
2*58 
5*49 
0*00389 
0*00127 
Jelikož vodivost tepelná nepřísluší pouze kovům, nýbrž také, byť 
v míře daleko menší, isolátorům, bylo by nutno odečíst i od vodivosti 
tepelné kovů onu část vodivosti tepelné, kterou mají společnou s isolá- 
tory a která pravděpodobně má svůj původ v šíření elastických vln 
mřížovím atomů,a do vzorce Lorenzova vložiti za tepelnou vodivost pouze tu 
část, která je sprostředkována vskutku elektrony. Avšak jelikož nemáme 
žádnou možnost odděliti tuto část od části sprostředkované elastickými 
vlnami a jelikož je daleko větší, klademe za k prostě naměřenou vodivost 
do vzorce Lorenzova. Tím jsme tam za k dali něco více a tím pak d 
odtud vypočtené bude větším, než ve skutečnosti je. A tento rozdíl bude 
tím větší, čím menší je celková vodivost k. Proto má platiti věta: Rozdíl 
d — á x je kladný a tím větší, čím hůře příslušný kov vede teplo 
a elektřinu. 
To celkem je patrno, neboť u nejlepších vodičů je shoda až překva¬ 
puj ícně dobrá a u většiny případů celkově je ó > á v Je totiž ŽJ á = 0*0221, 
2d 1 = 0*01791. Výjimku činí Cd, Pb, Sn a Zn. 
XXXVII. 
