4 
specifickou tkání fascikulární může býti (nemusí však býti) kombinována 
přítomností menšího neb většího množství tkáně interfascikulární. 
Tím osvětlil jsem jeden histologický znak tkáně šlachové v ohybech 
šlach. 
* 
Druhým znakem histologickým, kterým různí se tlaková tkáň 
šlachová od tkáně tahové, jest změněný charakter povrchních částí tkáně 
v partiích tlakových. 
Kdežto všechno to, co jsem sdělil v dřívější publikaci o funkcionální 
architektuře ohybů šlachových a co v tomto sdělení dosud jsem vylíčil 
o houbovité struktuře šlachy tlakové, v literatuře přede mnou popsáno 
dosud nikým nebylo, zabývala se histologickým charakterem šlachové 
tkáně v partiích tlakových, o kterém nyní chci pojednati, řada prací. 
Mezi badately vznikl však spor o podstatě této tkáně; kdežto jedni ji 
prohlašovali za chrupavku (vláknitou), druzí neviděli zde žádného roz¬ 
dílu od vlastního vaziva šlachového, jiní zase popisují zde nový - druh 
histologické tkáně vůbec. 
Jest záhodno přehlédnouti nejprve údaje jednotlivých autorů. Na 
základě výsledků srovnávací histologie poukazuje se v poslední době 
s větším neb menším důrazem k tomu, že také u člověka a ssavců existují 
přechodní tvary podpůrných tkání, ba v některých knihách najdeme 
o nich zvláštní odstavce neb celé kapitoly. 
Tak v knize Ellenbergově-Sc humacherově 1 ) na konci 
kapitoly o chrupavce jest připojen tento odstavec: ,,Pod názvem vesi- 
kulosní podpůrná tkáň (,,blasiges Stůtzgewebe" Schaffer) rozumí se 
tvar pojivá, blížícího se funkcionálně tkáni chrupavkové, který jest vy¬ 
značen měchýřkovitými buňkami s pevnou, odporu schopnou stěnou. 
Jsou dva typy této tkáně. Buňky typu chordoidálního vypadají jako 
buňky tukové, mají blánu, při ní jádro a tekutý obsah, nikoliv povahy 
tukové. Mezi buňkami není hmoty mezibuněčné a buňky se dají lehko 
isolovati. Z nich jest složena chorda dorsalis u nižších zvířat; u vyšších 
zvířat přicházejí tyto buňky často roztroušeny ve vazivu, kde lehko 
mohou býti zaměněny s buňkami tukovými. Buňky typu chondroidálního 
mají stěny jako pouzdra, která tam, kde více takových buněk leží při 
sobě, splývají v souvislou pleteň. Typ chondroidální jest u nižších živo¬ 
čichů častým, přichází však také u ssavců, tak n. př. v dorsální sesamské 
kůstce u kočky, v chrupavčité části šlachy Achillovy, na tuber calcanei 
telete atd. a jest při nej menším velmi blízský tkáni chrupavkové “ ! 
1 ) W. EllenbergeraS. v. Schumacher: Grundriss der verglei- 
chenden Histologie der Haussáugetiere. IV. Auf. 1914. 
XXXVIII. 
