3 
I. skupina pokusů. 
Rostliny rostly za menšího množství reservního materiálu. 
Methodika byla celkem jednoduchá. Odřezával jsem části děloh 
u ~Pisum sativum, Vida Faba, Phaseolus multijlorus, a Aesculus hippo- 
castanum. U všech rostlin dopadly pokusy analogicky. Rostliny jsem dal 
vyklíčiti a vyklíčeným odňal větší neb menší část děloh. Přirozeně bylo 
nutno uřízňouti z obou stejně — jednostranné porušení by zde bylo na 
závadu. Rozumí se, že vegetační vrchol byl odstraněn a rostliny zasunuty 
na okraj zkumavky. (Kořínek 1922.) Prostředím byla za těchto okolností 
vždy jen voda z brněnského vodovodu. Rostliny s dělohami zachovanými 
sloužily vždy k stanovení normálu. K vyšetřování poměru obou lodyh 
jsem užíval vesměs met hody vážení. Většina autorů spokojila se s pouhým 
měřením obou vedlejších os. Mně se tato methoda nezdá dosti přesnou. 
Jednak délka rostliny neznamená ještě její zdatnost —existuje etiolement 
následkem nedostatku potravy. Dále při obyčejném měření není vy¬ 
stižen rozvoj postranních orgánů. Já jsem tedy vždy po určité době — 
asi 14 dnech — při celé sérii odříznul úžlabní lodyhy a vážil vždy sou¬ 
časně všechny menší a všechny větší vždy dohromady. Kalkulací jsem 
pak dostal čísla, která jsem potřeboval. Naprosto se mi zdálo zbytečným 
vážiti každou lodyhu zvláště — jasnější obraz poskytují průměrná čísla — 
přirozeně tím více odpovídají pravdě, čím z většího materiálu byla vy¬ 
počtena. Protože se jednalo vždy o pokusy komparační, nebylo nutno 
ani přesně dbáti na dobu vzrůstu, ani zevní podmínky — hlavní věc byla, 
aby podmínky byly při celé sérii stejné. Také není třeba se obávati, že 
ztráta vody při vážení působila na přesnost pokusů. Jednak celý zjev 
je tak zřejmý, že ztráta vody nemohla mít i významu — jednak při rych¬ 
losti odstranění a vážení lodyh jsou ztráty vypařením minimální. 
Pokusy jsem konal z pravidla tak, že jsem současně a za stejných 
podmínek pěstoval asi tři serie rostlin: 
a) serie rostlin se zachovanými dělohami; 
b) serie rostlin, jímž polovice obou děloh odstraněna; 
c) serie rostlin, jímž dělohy odstraněny skoro úplně. 
Zkoušel jsem difference ještě jemněji odstupňovat, avšak tyto tři 
stupně se mi zdály dostatečnými k objasnění celé věci. 
Úžlabní pupeny se objevily velmi brzy po dekapitaci, ze začátku 
rostly stejně, avšak brzy na to počal jeden znich přerůstati druhý a sice 
rozdíl mezi oběma byl tím větší, čím menší množství reservního materiálu 
ponecháno. Rozumí se, že i silnější úžlabní lodyhy rostlin s nepatrným 
množstvím ponechaných děloh byly slabší než u rostlin s normálními 
dělohami. Rovněž součet váhy obou lodyh byl přirozeně menší. 
Součtu vah obou lodyh ubývá při nedostatku reservního materiálu, 
avšak poměi při tom roste a sice dosti silně. A tuto okolnost pokládám 
XL. 
1* 
