ROČNÍK XXX. 
TŘÍDA II 
ČÍSLO 4ti. 
O hálkách hádátka 
Heterodera radicicola na cukrovce. 
Píše 
Dr. Bohumil Němec. 
(S 1 obr. v textu.) 
(Předloženo dne 4. listopadu 1921.) 
Několik let před válkou zkoumal jsem hálky působené na kořenech 
různých rostlin hádátkem Heterodera radicicola. Pokusy s cukrovkou 
ukázaly, že hádátko toto infikuje velice snadno její kořeny a způsobuje 
na nich nádory. V létě rozmnožilo se hádátko velmi silně i ve volné přírodě 
ale přes zimu nevytrvá a květináče, v nichž rostly v létě silně infikované 
rostliny, roku příštího vůbec již infekce nevykazují. 
Pokud se týče stavby hálek, nevykazují odchylek od nádorů, jak byly 
již dříve popsány (Tischler, Němec). Kolem úst hádátka vyvinují 
se ve svazku cévním obrovské, mnohojademé buňky, které nejspíše fungují 
jako jakési nektarium, neboť nejsou poraněny a blána jejich směrem 
k ústnímu otvoru hádátka není perforována. Pravděpodobně tedy vylučují 
aktivně živné látky, jak jsem učinil pravděpodobným také pro hádátko 
Heterodera Schachtii. Jádra se v obrovských buňkách rozmnožují karyo- 
kineticky, ale hned od počátku v nepravidelných skupinách spolu splývají, 
načež se opět dělí karyokineticky. Jádra se dělí přibližně současně v jedné 
buňce a shledáváme tudíž dělící figury s velmi různým, ovšem zvýšeným 
počtem chromosomů. Fixoval jsem nádory na kořenech v pravidelných 
intervalech po infekci a mohl jsem tak postupný vývoj obrovských buněk 
sledovati. Když se jádra již přestala děliti, počínají se téměř všecka v buňce 
sbližovati a částečně i splývati, jak to též z jiných rostlin hádátkem tímto 
infikovaných známe. Je tedy sblížení všech jader v jednu skup inu a částečné 
jich splynutí vlastně již příznakem zastavení dalšího zmnožování jader 
a vzrůstu obrovských buněk. 
V tomto sdělení upozorním na abnormity, které jsem pozoroval při 
hyperchromatických mitosách v obrovských buňkách. Jsou zajímavý 
jednak proto, poněvadž jsou u rostlin velmi vzácný, jednak poněvadž 
Rozpravy: Roč. XXX. Tř. II. C. 46. ] 
XLVI. 
