2 
bychom je mohli považovati za jakýsi způsob regulace, kterou hyper- 
chromatická jádra zmenšují počet chromosonů jader dceřinných. 
Zprvu odehrávají se mitosy zcela normálně. Počet chromosomů jader 
haploidních činí dle Mattiesena (Tischler, 1915) 8, diploidních 16. 
V ranné profási objevují se chromosomy jako krátké uzliny v jaderném 
sítivu, spojené zprvu tenkými vlákny. Těchto spojení ubývá, až se chro¬ 
mosomy úplně isolují. K vytvoření jednotného spiremu tedy nedochází. 
Chromosomy po isolaci jsou krátké, tyčinkovité nebo ovální, později se 
prodlužují a zakřivují více nebo méně. Podélným rozštěpením se záhy 
jejich konce poněkud ztlušťují. Že toto stadium protáhlejších chromo¬ 
somů je starší, dokazuje také okolnost, že na nich je podélné rozštěpení 
lépe viditelno. Zřídka objevují se chromosomy uprostřed zaškrcené, takže 
podélně jsouce rozštěpeny činí dojem čtveřic. Jde tu bezpochyby o zjev 
analogický tomu, jejž Digby a Sakamura popisují pro chlora- 
lisované kořeny. V tomto stadiu, při němž hotové chromosomy pravi¬ 
delně jsou v jádru rozloženy a hlavně pod blanou jadernou umístěny, je 
jadérko ještě zachováno. 
Nezřídka jsou jádra v profási se nalézající zaškrcena, což je nejspíše 
zbytek předcházejícího jejich splývání. 
Poněvadž jádra jsou většinou rozříznuta na několik řezů a leckteré 
chromosomy navzájem se kryjí, nelze přesně v profási počet chromosomů 
stanovití. Proto čísla, která jsem napočítal, mohou býti jen přibližně 
přesná. Napočítal jsem chromosomů: 24, 34, 36, 56, 116. Zřejmě tu jde 
o jádra didiploidní až oktodiploidní. 
Ve stadiu metafáse jsou v některých obrovských buňkách ekvatoriální 
desky normální, takže jsou všecky chromosomy v jedné rovině rozloženy. 
Jsou tyčinkovité a zahnuté oblouěkovitě až háčkovitě. Napočítal jsem 
v takovýchto ekvatoriálních deskách 44 až 64 chromosomy, očividně šlo 
o jádra tridiploidní až tetradiploidní. Ačkoli chromosomy leží hustě, přece 
se neslepují a lze je dobře rozpoznati. Mnohé z nich leží párovitě rovno¬ 
běžně vedle sebe, ale ne všecky. Při pohledu s plochy jsou ekvatoriální 
desky přibližně kruhovité. 
Průměr ekvatoriálních desek je různý dle množství jejich chromo¬ 
somů. Při tubu 160 mm, apochr. č. 2 a mikr. okuláru č. 3 (Zeiss) měřil 
jsem tyto průměry: 4-5, 5, 5-5, 5-5, 6, 6, 6, 6-5, 6-5, 7, 7-5, 8, 8, 8, 8, 8, 
8, 8-2, 8-2, 8-5, 9-5 dílků. Průměr ekvatoriálních desek nepřekročil 9*5 dílků. 
Měříme-li průměr ekvatoriálních desek polycentrických a sice jednotlivých 
jejich součástí a sečteme průměry, obdržíme čísla poněkud větší. Tak 
měřeny byly průměry: 4-5 + 3 + 4 = 11-5, 4 + 3 + 4 = 11, 5 + 3 + 
+ 2-5 = 10-5, 6 + 4 = 10. Zdá se tedy, že se polycentricita figur dostavuje, 
když by uspořádání chromosomů v jediné rovině dalo desku o průměru 
přesahujícím nějaký maximální rozměr. 
Polycentrické figury mají velmi různý tvar. První známkou poly- 
centricity jsou ekvatoriální desky mající na podélném řezu tvar Y, tedy 
XLVI. 
